language: Finnish

IHANNE-AVIOMIES

Neliosainen näytelmä

Kirj.

OSCAR WILDE

Suomennos.

Tampereella, Tampereen Työväen Sanomalehti Oy, 1923.

Tekijä omistaa teoksensa Frans Harris'ille vaatimattomaksi tunnustukseksi tämän kyvykkyydestä ja merkityksestä taiteilijana, ritarillisuudesta ja ylevyydestä ystävänä.

NÄYTELMÄN HENKILÖT.

 KREIVI K.G. CAVERSHAM.
 VARAKREIVI GORING, hänen poikansa.
 SIR ROBERT CHILTERN BARONET, ulkoasiain alisihteeri.
 VARAKREIVI DE NANJAC, Ranskan lähetystön jäsen Lontoossa.
 HERRA MONTFORD.
 MASON, sir Robert Chilternin hovimestari.
 PHIPPS, lordi Goringin palvelija.
 JAMES | Lakeijoita.
 HARALD |
 LADY CHILTERN.
 LADY MARKBY.
 KREIVITÄR BASILDON.
 ROUVA MARCHMONT.
 NEITI MABEL CHILTERN, sir Robert Chilternin sisar.
 ROUVA CHEVELEY.

NÄYTELMÄN TAPAHTUMAPAIKAT.

1:nen näytös: Kulmahuone sir Robert Chilternin talossa, Grosvenor-aukeaman luona.

2:nen näytös: Aamuhuone sir Robert Chilternin talossa.

3:s näytös: Kirjastohuone lordi Goringin talossa, Curzon-kadun varrella.

4:s näytös: Sama kuin toisessa näytöksessä.

Aika: Nykyinen.

Tapahtumapaikka: Lontoo.

Näytelmän kulku kehittyy kahdenkymmenenneljän tunnin kuluessa.

ENSIMÄINEN NÄYTÖS.

Näyttämö: Kulmahuone sir Robert Chilternin talossa Grosvenor aukeaman luona.

Huone on loisteliaasti valaistu ja täynnä vieraita. Portaiden päässä seisoo lady Chiltern, täysin kreikkalaismainen kaunotar, noin kaksikymmentäseitsemän-vuotias. Hän vastaanottaa saapuvia vieraita. Porrassyvennyksen yllä riippuu suuri kattokruunu vahakynttilöineen, valaisten porraskäytävän seinällä riippuvaa, kahdeksannentoista vuosisadan kuosista ranskalaista seinäverhoa, joka esittää rakkauden voittokulkua Boucherin luonnoksen mukaan. Oikealta on sisäänkäynti musiikkihuoneeseen. Kuuluu hiljaista jouhineljikön soittoa. Ovi vasemmalla johtaa toisiin vastaanottohuoneisiin. Rouva Marchmont ja lady Basildon, kaksi hyvin kaunista naista, istuvat Ludvig Kuudennentoista aikuisessa sohvassa. He ovat hennon muotinuken perikuvia ja tekevät erikoisen lumoavan vaikutuksen, Watteau olisi mielellään halunnut heidät maalata.

ROUVA MARCHMONT
Menettekö Hartlockille tänä iltana, Olivia?

LADY BASILDON
Luultavasti. Entä Te?

ROUVA MARCHMONT
Kyllä. Kauhean ikävystyttäviä kutsuja toimeenpanevat, eikö niin?

LADY BASILDON Hirveän ikäviä! Ei koskaan tiedä, minne mennä. En koskaan tiedä, miksi menen jonnekin.

ROUVA MARCHMONT
Tulen tänne kehittyäkseni.

LADY BASILDON
Ah! Vihaan joutua kehitettäväksi.

ROUVA MARCHMONT Niin minäkin. Se vie meitä kauppasäädyn tasolle, eikö niin? Mutta rakas Gertrud Chiltern puhuu alati, että minulla tulisi olla jokin vakava elämäntarkoitus. Niinpä tulen tänne koettaakseni sellaista löytää.

LADY BASILDON (Tähyillen ympärilleen lorgnettien läpi.) En näe täällä tänä iltana ketään, josta voisi sanoa, että hänessä kuvastuu vakava elämäntarkoitus. Mies, joka otti minut kanssaan päivällispöytään, puheli koko ajan vaimostaan.

ROUVA MARCHMONT
Kuinka kovin tahdittomasti hän teki.

LADY BASILDON
Julman nolosti! Mitä teidän seuralaisenne puheli?

ROUVA MARCHMONT
Hän puhui minusta itsestäni.

LADY BASILDON
(Laimeasti.) Ja olitteko te huvitettu?

ROUVA MARCHMONT
(Ravistaen päätänsä.) En vähimmässäkään määrässä.

LADY BASILDON
Millaisia marttyyrejä me olemmekaan, rakas Margaret!

ROUVA MARCHMONT
(Nousten.) Ja kuinka hyvin se sopii meille, Olivia.

  (Nousevat mennen musiikkihuonetta kohti. Varakreivi de
  Nanjac, nuori lähettiläs, tunnettu kaulusnauhoistaan ja
  englantilaiskiihkostaan, lähestyy syvään kumartaen ja
  yhtyy keskusteluun.)

MASON
(Ilmoittaen vieraita portaiden yläpäässä.) Herra ja lady Jane
Barford. Lordi Caversham.

LORDI CAVERSHAM (Lähestyy. Hän on noin seitsemänkymmenen vuoden ikäinen herrasmies, kantaa puvussaan Sukkanauharitarikunnan nauhaa ja tähteä. Hieno Whig-perikuva. Aivan kuin joku Lawrencen valokuva.) Hyvää iltaa lady Chiltern! Onko kelvoton nuori poikani ollut täällä?

LADY CHILTERN
(Hymyillen.) Luullakseni ei lordi Goring ole vielä saapunut.

MABEL CHILTERN (Tullen lordi Cavershamin luo.) Miksi kutsutte lordi Goringia kelvottomaksi?

(Mabel Chiltern on todellinen englantilaisen somuuden esikuva, omenankukan kuosia. Hän on kuin tuoksuva, vapaa kukka. Hänen hiuksissaan on auringonvalon väreilyä ja pieni suu avautuvine huulineen on toivovan näköinen, kuin lapsen suu. Hänessä on nuoruuden lumoa ja ihmettelevän viatonta rohkeutta. Terveen ihmisen mielestä hän ei muistuta erikoista taideteosta. Mutta itse asiassa hän on Tanagran veistokuvan näköinen, joskin hän loukkaantuisi, kun se hänelle sanottaisiin.)

LORDI CAVERSHAM
Koska hän viettää sellaista joutilasta elämää.

MABEL CHILTERN Kuinka niin voitte sanoa? Siksikö, että hän on ratsastamassa kello kymmenen aamulla, käy oopperassa kolme kertaa viikossa, vaihtaa pukuaan vähintään viisi kertaa päivässä ja on päivälliskutsuilla joka ilta huvikauden aikana. Ettehän kutsune tuota joutilaaksi ajan viettämiseksi, vai kuinka?

LORDI CAVERSHAM (Katsahtaen häntä ystävällinen välähdys silmissään.) Te olette ihastuttava nuori lady!

MABEL CHILTERN Kuinka mairittelevasti sanottu, lordi Caversham! Tulkaa useammin meille. Te tiedätte, että me olemme aina kotona keskiviikkoisin ja te olette niin soman näköinen tähtinenne.

LORDI CAVERSHAM En käy missään nykyään. Olen väsynyt Lontoon seuraelämään. Enpä pahottelisi, vaikka joutuisinkin tuttavuuteen oman räätälini kanssa; hänhän aina äänestää oikeistoa. Mutta vastustan ankarasti jos minun pitäisi syödä päivällistä vaimoni muotikauppiaan keralla. En milloinkaan yleensä ole voinut pitää lady Cavershamin hatuista.

MABEL CHILTERN Oi! Minä rakastan Lontoon seurapiiriä. Minun mielestäni se on suunnattomasti kehittynyt. Sen muodostavat nyt kokonaan koreat hölmöt ja loistavat hupsut. Juuri kuten seurapiirin tuleekin olla.

LORDI CAVERSHAM
Hm! Kumpaa on Goring? Kaunis hölmö vai tuo toinen?

MABEL CHILTERN (Vakavasti.) Minulla on nykyään ollut kunnia lukea lordi Goring kuuluvaksi omaan erikoiseen luokkaansa. Mutta hän on suuremmoisesti kehittymässä!

LORDI CAVERSHAM
Millaiseksi?

MABEL CHILTERN (Hieman kumartaen.) Toivon, että saatte sen nähdä aivan pian, lordi Caversham!

MASON
(Ilmoittaen vieraita.) Lady Markby. Rouva Cheveley.

(Lady Markby ja rouva Cheveley saapuvat. Lady Markby on miellyttävä, ystävällinen, suosittu nainen harmaine somine hiuslaitteineen ja pitseineen. Rouva Cheveley, joka häntä seuraa, on pitkä ja solakka. Huulet hyvin ohuet ja tuntuvasti maalatut; kalpeilla kasvoilla ohut helakka puna. Venetsialainen punanen tukka, kyömy nenä ja pitkä kaula. Ihomaali korostaa hänen hipiänsä luonnollista kalpeutta. Harmaan viheriäin silmäin katse on rauhaton. Hänen yllään on heliotroopin värinen puku, koristettu jalokivillä. Häntä voi parhaiten verrata orkidea-kukkaan ja herättää hän suuresti uteliaisuutta. Liikkeet ovat erittäin sulavat. Hän on taidetuote, mutta kuvastaa liian monta koulukuntaa.)

LADY MARKBY Hyvää iltaa, rakas Gertrud! Kuinka kaunista, että sallitte minun tuoda mukanani ystäväni rouva Cheveleyn. Kahden niin viehättävän naisen tulee tutustua toisiinsa.

LADY CHILTERN (Kääntyy rouva Cheveleytä kohti miellyttävästi hymyillen. Sitten yht'äkkiä pysähtyy ja kumartaa miltei kylmästi.) Luulen, että rouva Cheveley ja minä olemme tavanneet aikaisemmin. En tiennyt, että olette mennyt naimisiin toisen kerran.

LADY MARKBY (Vilkkaasti.) Ah, nykyajan ihmiset menevät naimisiin niin usein kuin voivat, eivätkö menekin? Se on varsin tavanmukaista. (Maryboroughin herttuattarelle.) Rakas herttuatar, kuinka herttua voi? Aivot yhä heikot, luulen? Niin kyllä. Sitä saattoikin odottaa, eikö niin? Hänen kelpo isänsä laita oli juuri samoin. Se on suvussa, eikö olekin?

ROUVA CHEVELEY
(Leikkien viuhkallaan.) Mutta olemmeko tosiaan tavanneet
ennemmin, lady Chiltern? En voi muistaa missä? Olen ollut poissa
Englannista niin kauvan.

LADY CHILTERN
Olimme koulussa yhdessä, rouva Cheveley.

ROUVA CHEVELEY
(Ylimielisesti.) Todellako? Olen unohtanut kaiken kouluajaltani.
Minulla on epäselvä vaikutelma, että se on ollut sietämätön.

LADY CHILTERN
(Kylmästi.) En kummastele tuota.

ROUVA CHEVELEY (Mielistelevin elein.) Tiedättekö, lady Chiltern, minä katselen ympärilleni kohdatakseni teidän viisaan miehenne. Senjälkeen kun hän on tullut ulkoasiain virastoon, on hänestä Wienissä puhuttu paljon. He onnistuvat oikein kirjoittamaan hänen nimensä sanomalehdissä. Se on sinänsä mainetta mantereella.

LADY CHILTERN Minä tuskin luulen, että teillä ja miehelläni tulee olemaan paljo yhteistä, rouva Cheveley. (Siirtyy pois.)

VARAKREIVI DE NANJAC Ah, hyvä rouva, miten hauska yllätys! En ole nähnyt teitä sittenkuin Berlinissä!

ROUVA CHEVELEY
Ei senjälkeen kuin Berlinissä, varakreivi. Viisi vuotta sitten.

VARAKREIVI DE NANJAC Ja te olette nuorempi ja kauniimpi kuin koskaan. Kuinka se teille onnistuukin.

ROUVA CHEVELEY Pitämällä sääntönä, että keskustelen yksinomaan todellisesti viehättäväin ihmisten kanssa, kuten te.

VARAKREIVI DE NANJAC Ah, te liehittelette minulle. Te mielistelette minua, kuten täällä on tapana sanoa.

ROUVA CHEVELEY
Onko täällä tapana niin sanoa? Kuinka kauheita he ovat!

VARAKREIVI DE NANJAC Kyllä niin, heillä on ihmeellinen kielenkäyttö. Sen sietäisi olla laajemmalti tunnettu.

(Sir Robert Chiltern tulee. Hän on neljäkymmentä-vuotias, mutta näyttää jonkun verran nuoremmalta. Puhtaaksi ajellut, hienopiirteiset kasvot, tumma tukka ja tummat silmät. Merkkihenkilö. Ei kansanomainen, kuten jotkut ovat. Mutta muutamat ihailevat häntä kiihkeästi ja monet häntä syvästi kunnioittavat. Hänen käytöstapansa tekee todella arvokkaan, ylpeältä vivahtavan vaikutuksen. Näkyy, että hän on tietoinen elämässään saavuttamasta menestyksestä. Luonnonlaatunsa on hermostunut, katse väsynyt. Suun ja leuan hiotut piirteet ovat jyrkästi vastakohtaiset romanttisennäköisille, syväkatseisille silmille. Tuo ristiriita kuvastaa intohimojen ja älyn täydellistä erillisyyttä, ikäänkuin ajatus ja mielenliikutukset olisivat eristetyt omaan piiriinsä tahdon voimakkuudella. Jotakin hermostunutta sieraimissa ja kalpeissa, hienoissa, ilmehikkäissä käsissä. Olisi väärin kutsua häntä kauniiksi. Kauneus ei säily Alahuoneessa (House of Commonissa). Mutta Vandyck olisi kyllä halulla hänen päänsä maalannut.)

SIR ROBERT CHILTERN Hyvää iltaa, lady Markby! Toivon, että olette tuonut sir Johnin mukananne.

LADY MARKBY Oi! Olen tuonut mukanani paljon ihastuttavamman henkilön kuin sir John. Senjälkeen kun sir John on ottanut vakavasti osaa politiikkaan, on hän muuttunut sietämättömäksi. Tosiaan, nyt kun Alahuone on alkanut tulla käytäntöön, seuraa siitä paljon pahaa.

SIR ROBERT CHILTERN Toivottavasti ei, lady Markby. Joka tapauksessa teemme parastamme saadaksemme istuntoajan kulumaan, eikö niin? Mutta kuka on tuo viehättävä henkilö, jonka olette ystävällisesti tuonut seurassanne?

LADY MARKBY
Hänen nimensä on rouva Cheveley. Eräs Dorsetshiren Cheveleystä,
luulen. Mutta en tiedä varmaan. Perheet ovat nykyään niin sekoittuneet.
Tosiaankin on sääntönä, että jokainen yrittää olla jotakin.

SIR ROBERT CHILTERN
Rouva Cheveley! Tuo nimi kuulostaa tutulta!

LADY MARKBY
Hän on juuri saapunut Wienistä.

SIR ROBERT CHILTERN
Ah, niin! Luulen tuntevani, ketä tarkoitatte.

LADY MARKBY Oi! Hän seurustelee siellä kaikkialla ja hänellä on sellaisia hupaisia häväistysjuttuja kaikista ystävistään. Minun täytyy todella mennä Wieniin ensi talvena. Toivon, että siellä on lähetystössä hyvä päällikkö.

SIR ROBERT CHILTERN Ellei ole, niin tullaan lähettiläs varmasti kutsumaan pois. Olkaa hyvä ja esittäkää rouva Cheveley minulle. Haluaisin nähdä häntä.

LADY MARKBY
Sallikaa esittelen teidät. (Rouva Cheveleylle.) Rakkaani, sir
Robert Chiltern on henkimenossa halusta tutustua teihin!

SIR ROBERT CHILTERN (Kumartaen.) Jokainen menehtyy halusta tutustua loistavaan rouva Cheveleyhin. Lähettiläämme Wienissä ei kirjoitakaan mistään muusta.

ROUVA CHEVELEY Kiitän teitä, sir Robert. Tuttavuus, joka alkaa kohteliaisuuksilla, kehittyy varmasti tosiystävyydeksi. Se lähtee vauhtiin oikealla tavalla. Huomaan tuntevani jo lady Chilternin.

SIR ROBERT CHILTERN
Tosiaankin?

ROUVA CHEVELEY Kyllä. Hän juuri muistutti minulle, että kävimme koulua yhdessä. Nytpä sen täydelleen muistankin. Hän sai aina kiitosta hyvästä käytöksestä. Muistan selvästi, että lady Chiltern aina sai palkintoja hyvästä käytöksestä.

SIR ROBERT CHILTERN
(Hymyillen.) Ja mitä palkintoja te saitte, rouva Cheveley?

ROUVA CHEVELEY Minun palkintoni tulivat vähän myöhemmin, elämässä. Tietääkseni ei mikään niistä ole hyvästä käytöksestä. Olen unohtanut.

SIR ROBERT CHILTERN
Olen varma, että ne ovat tulleet jostakin hurmaavasta!

ROUVA CHEVELEY Tietääkseni eivät naiset aina saa palkintoja hurmaavaisuudestaan. Tietääkseni heitä siitä tavallisimmin rangaistaan. Varmasti useimmat naiset nykyään vanhenevat enemmän ihailijainsa tungettelevaisuuden tähden kuin minkään muun syyn vuoksi! Ainakin on se ainoa tapa, millä voin selittää kauniiden lontoolaistenne hirveästi riutuneen ulkonäön.

SIR ROBERT CHILTERN Miten kauhistuttavalta tuo filosofia kuulostaa! Yritys määritellä teitä, rouva Cheveley, olisi ehkä tunkeilevaa. Mutta saanen luvan kysyä, oletteko te sydämeltänne ja sielultanne optimisti vai pessimisti? Nehän näyttävät olevan ainoat nykyajalle säilyneet tavanmukaiset uskonnot.

ROUVA CHEVELEY Oi, en ole kumpaakaan. Optimismi alkaa rohkealla virnistyksellä ja pessimismi päättyy surkeaan ilveilyyn. Sitäpaitsi ne molemmat ovat vain olotiloja.

SIR ROBERT CHILTERN
Pidätte parempana olla luonnollinen.

ROUVA CHEVELEY
Toisinaan, mutta sitä tilaa on niin vaikea säilyttää.

SIR ROBERT CHILTERN Mitähän nuo nykyaikaiset sielutieteellisten kuvausten kirjoittajat joista kuulemme niin paljon, mahtaisivat sanoa tällaisesta opista.

ROUVA CHEVELEY Ah! Naisten voima johtuu siitä tosiasiasta, että sielutiede ei voi meitä selittää. Miehiä voidaan eritellä, — naisia … vain jumaloida.

SIR ROBERT CHILTERN
Ajattelette siis, että tiede ei voi syventyä naisen ongelmaan?

ROUVA CHEVELEY Tiede ei milloinkaan voi syventyä järjettömyyteen. Senvuoksi sillä ei ole mitään tulevaisuutta tässä maailmassa.

SIR ROBERT CHILTERN
Ja nainen edustaa järjettömyyttä!

ROUVA CHEVELEY
Hyvin puetut naiset sitä tekevät.

SIR ROBERT CHILTERN (Kohteliaasti kumartaen.) Pelkään, että tuskin voinen olla yhtä mieltä kanssanne. Mutta istuutukaa! Ja kertokaa nyt minulle, miksi luovuitte loistavasta Wienistänne tullaksenne sumuiseen Lontooseemme — tahi onko kysymys liiaksi epähieno?

ROUVA CHEVELEY Kysymykset eivät ole koskaan epähienoja. Vastaukset sitä joskus ovat.

SIR ROBERT CHILTERN Hyvä, joka tapauksessa saanen tietää, onko syynä politiikka vai huvi?

ROUVA CHEVELEY Politiikka on ainoa huvini. Tehän tiedätte, ettei nykyään ole tapana kiemailla ennen neljänkymmenen eikä muuttua romanttiseksi ennen neljänkymmenenviiden vuoden ikää. Ja niin ollen meillä poloisilla naisilla, jotka olemme alle kolmenkymmenen tai sanomme sitä olevamme, ei ole muita aloja kuin politiikka ja hyväntekeväisyys. Ja hyväntekeväisyys näyttää minusta tulleen pakopaikaksi yksinomaan sellaisille ihmisille, jotka haluavat kiusata lähimäisiään. Valitsen mieluummin politiikan. Ajattelen, se on — mukavampi.

SIR ROBERT CHILTERN
Valtiollinen elämä on ylevä ura!

ROUVA CHEVELEY Toisinaan. Ja toisinaan se on viisasta peliä, sir Robert. Ja toisinaan on se suuri kiusa.

SIR ROBERT CHILTERN
Miltä se teistä tuntuu?

ROUVA CHEVELEY
Minustako? Kaikkein kolmen yhdistelmältä. (Pudottaa viuhkansa.)

SIR ROBERT CHILTERN
(Ottaa ylös viuhkan.) Saanko luvan?

ROUVA CHEVELEY
Kiitos!

SIR ROBERT CHILTERN Mutta ette ole minulle sanonut vielä, miten teette niin odottamattomasti kunniaa Lontoolle? Meidän huvikautemme on jo melkein ohi.

ROUVA CHEVELEY Oi! En välitä Lontoon huvikaudesta! Se on liian aviosäädyllinen. Ihmiset joko metsästävät aviomiehiä tai piilottautuvat näiltä. Toivoin tapaavani teidät. Se on aivan totta. Te tiedätte, millainen naisen uteliaisuus on. Melkein yhtä suuri kuin miehen! Toivoin kovasti, että saisin tavata teidät — pyytääkseni teitä tekemään jotakin hyväkseni.

SIR ROBERT CHILTERN Toivon ettei se olisi mikään pikku asia, rouva Cheveley. Minusta pienet tehtävät ovat niin perin vaikeita suorittaa.

ROUVA CHEVELEY (Hetken mietittyään.) Ei! Tietääkseni ei kysymyksessä ole mikään aivan pieni asia.

SIR ROBERT CHILTERN
Olen niin iloinen. Kertokaa, mikä se on?

ROUVA CHEVELEY Myöhemmin. (Nousee.) Ja nyt saanen katsastaa teidän kaunista huoneistoanne? Olen kuullut teillä olevan suuremmoisia maalauksia. Onneton parooni Arnheim — te muistatte paroonin — tapasi kertoa minulle, että teillä on useita ihmeteltäviä Corot'in maalauksia.

SIR ROBERT CHILTERN
(Tuskin huomattavasti hätkähtäen.) Tunsitteko parooni Arnheimin hyvin?

ROUVA CHEVELEY
(Hymyillen.) Läheisesti. Entä te?

SIR ROBERT CHILTERN
Yhteen aikaan.

ROUVA CHEVELEY
Ihmeellinen mies! — Eikö ollutkin?

SIR ROBERT CHILTERN (Hetkisen vaitiolon jälkeen.) Hän oli monessa suhteessa hyvin huomattava.

ROUVA CHEVELEY Ajattelen usein, että on vahinko, kun ei hän koskaan tullut kirjoittaneeksi muistelmiaan. Ne olisivat olleet mitä mielenkiintoisimmat.

SIR ROBERT CHILTERN Kyllä; hän tunsi ihmiset ja kaupungit hyvin, aivankuin vanha kreikkalainen.

ROUVA CHEVELEY
Ilman sitä kauheata haittaa, että hänen kotonaan olisi ollut
Penelope häntä odottamassa.

  [Penelope on Homeron runojen sankarin Odysseuksen puoliso,
  jonka tämä harharetkiltään palattuaan tapaa kotona röyhkeiden
  kosijain ahdistamana. Suomentajan muistutus.]

MASON
Lordi Goring.

(Lordi Goring saapuu. Hän on kolmekymmentäneljä-vuotias, mutta aina sanotaan häntä nuoremmaksi. Hyvin muodostuneet, uurteettomat kasvot. Hän on älykäs, mutta ei haluaisi, että sitä hänestä ajateltaisiin. On moitteeton keikari, loukkaantuisi, jos häntä pidettäisiin romanttisena. Hän leikkii elämällä ja on todella hyvässä suhteessa maailmaan. Häntä huvittaa tulla väärin ymmärretyksi. Se tuottaa hänelle erikoisaseman.)

SIR ROBERT CHILTERN Hyvää iltaa, rakas Arthur! Rouva Cheveley, sallikaa esittelen teidät lordi Goringille, Lontoon suurimmalle tyhjäntoimittajalle.

ROUVA CHEVELEY
Olen tavannut lordi Goringin ennemmin.

LORDI GORING
(Kumartaen.) En luullut teidän enään minua muistavan, rouva
Cheveley.

ROUVA CHEVELEY
Muistini on erinomaisessa kunnossa. Ja oletteko te yhä poikamies?

LORDI GORING
Niin … otaksun.

ROUVA CHEVELEY
Kuinka kovin romanttista!

LORDI GORING Oi! En ole hituistakaan romanttinen. En ole vielä tarpeeksi vanha. Luovutan romantiikan itseäni vanhemmille.

SIR ROBERT CHILTERN
Lordi Goring on Boodle-klubin tuote, rouva Cheveley.

ROUVA CHEVELEY
Hänessä heijastuvat kaikki tuon laitoksen saavutukset.

LORDI GORING
Saanen kysyä, viivyttekö Lontoossa kauvan?

ROUVA CHEVELEY
Se riippuu osittain ilmasta, osittain ruuasta ja osaksi sir Robertista.

SIR ROBERT CHILTERN
Ettehän syösne meitä eurooppalaiseen sotaan, toivon mä?

ROUVA CHEVELEY
Ei ole mitään vaaraa nykyään. (Nyökkää lordi Goringille
ihastuneesti ja menee sir Robert Chilternin kanssa. Lordi
Goring astelee Mabel Chilternin luokse.)

MABEL CHILTERN
Olette kovin myöhästynyt!

LORDI GORING
Oletteko kaivannut minua?

MABEL CHILTERN
Kauheasti.

LORDI GORING Olenpa pahoillani, etten viipynyt poissa kauvemmin. Pidän siitä, että minua kaivataan.

MABEL CHILTERN
Kuinka kovin itsekäs olette!

LORDI GORING
Olen kovin itsekäs.

MABEL CHILTERN
Te aina puhutte minulle huonoista ominaisuuksistanne, lordi
Goring.

LORDI GORING
Olen vasta puolet niistä teille kertonut, neiti Mabel!

MABEL CHILTERN
Ovatko ne toiset hyvin huonoja?

LORDI GORING
Aivan hirveitä! Kun ajattelen niitä yöllä, menen heti nukkumaan.

MABEL CHILTERN
Hyvä! Pahat ominaisuutenne tuottavat minulle mielihyvää.
En tahtoisi, että luopuisitte yhdestäkään niistä.

LORDI GORING Siinä teette kauniisti. Mutta te olettekin aina hieno. Ohimennen haluaisin tehdä teille erään kysymyksen, neiti Mabel. Kuka toi rouva Cheveleyn tänne? Tuon heliotroopin väreihin puetun naisen, joka juuri poistui huoneesta veljenne kanssa.

MABEL CHILTERN
Oi! Luulen lady Markbyn tuoneen hänet. Miksi sitä kysytte?

LORDI GORING
En ole häntä vuosiin nähnyt, siinä kaikki.

MABEL CHILTERN
Miten mieletön peruste.

LORDI GORING
Kaikki perusteet ovat mielettömiä.

MABEL CHILTERN
Minkälainen nainen hän on?

LORDI GORING
Oi! Nero päivällä, kaunotar yöllä!

MABEL CHILTERN
En pidä hänestä alun pitäin.

LORDI GORING
Se osoittaa teidän erinomaisen hyvää vaistoanne.

VARAKREIVI DE NANJAC (Lähestyen.) Ah, englantilainen nuori nainen on lohikäärme hyvän vaistonsa puolesta, eikö olekin? — Aivan lohikäärme, mitä hyvään vaistoon tulee.

LORDI GORING
Niin sanomalehdet meille aina kuvaavat.

VARAKREIVI DE NANJAC
Luen kaikki englantilaiset sanomalehdet. Minusta ne ovat huvittavia.

LORDI GORING
Sitten, rakas Nanjac, luette ne varmaan rivien välistä.

VARAKREIVI DE NANJAC
Kyllä haluaisin sitä, mutta opettajani vastustaa. (Mabel Chilternille.)
Saanko luvan saattaa teidät musiikkisaliin, neiti.

MABEL CHILTERN (Näyttäen hyvin pettyneeltä.) Mielihyvällä, varakreivi. (Kääntyen lordi Goringiin.) Ettekö te tule musiikkisaliin?

LORDI GORING
En jos siellä on musiikkia, neiti Mabel.

MABEL CHILTERN
(Erikseen.) Musiikki on saksalaista. Ette sitä ymmärtäisi.
(Poistuu varakreivi Nanjacin seurassa. Lordi Caversham tulee
poikansa luo.)

LORDI CAVERSHAM
Hyvä! Sir, mitä teet täällä? Tuhlaat elämääsi kuten tavallista.
Olisit vuoteessa, sir. Valvot liian myöhäiseen. Kuulin, että olit
toissa yönä lady Ruffordin tanssiaisissa kello neljään aamulla.

LORDI GORING
Ainoastaan neljännestä yli kolmen, isä.

LORDI CAVERSHAM En käsitä, miten kestät lontoolaista seurapiiriä. Asiat ovat menneet hiiteen. Suuri määrä joutavasta lörpöttelystä on tuulen pieksämistä.

LORDI GORING Rakastan tyhjää suunsoittoa, isä. Se on ainoa asia, josta jotain tajuan.

LORDI CAVERSHAM
Sinä näytät ottavan elämän yksinomaan huvin kannalta.

LORDI GORING Mitäpä muutakaan on, jonka vuoksi eläisi, isä? Mikään ei niin vanhenna kuin onni.

LORDI CAVERSHAM
Olet sydämetön, sir, hyvin sydämetön.

LORDI GORING
Toivoakseni en, isä. Hyvää iltaa, lady Basildon!

LADY BASILDON (Rypistäen sieviä kulmakarvojaan.) Oletteko täällä? Minulla ei ollut aavistusta, että te milloinkaan tulisitte valtiolliseen seuraan.

LORDI GORING Ihailen valtiollista seuraa. Se on ainoa paikka, missä saamme olla kuulematta ihmisten puhuvan politiikasta.

LADY BASILDON Puhun halulla politiikasta. Puhun siitä päivät pitkään, mutta en siedä kuulla siitä. En käsitä, kuinka miespoloiset Alahuoneessa kestävät pitkiä väittelyjä.

LORDI GORING
Siten etteivät koskaan kuuntele.

LADY BASILDON
Todellakin?

LORDI GORING (Totisimmalla ilmeellään.) Kuinka muutoin! Näettekö, on hyvin vaarallinen asia kuunnella. Jos kuuntelisi, voisi tulla vakuutetuksi, ja mies, joka sallii tosiasiain muuttaa vakaumustaan, on läpeensä mieletön henkilö.

LADY BASILDON Ah! Tuo selittää niin paljon sellaista, mitä miehissä en ole koskaan ymmärtänyt ja naisissa niin paljon, mille heidän puolisonsa eivät ensinkään anna arvoa.

ROUVA MARCHMONT (Huokaisten.) Meidän puolisomme eivät koskaan anna millekään ominaisuudellemme arvoa. Meidän on mentävä toisten luo sitä saadaksemme.

LADY BASILDON
(Korostaen.) Niin. Aina toisten, eikö pidäkin?

LORDI GORING (Hymyillen.) Ja noin ajattelee kaksi ladyä, joilla tiedetään olevan Lontoon eniten ihailtavat aviomiehet.

ROUVA MARCHMONT Tuota juuri emme voi kestää. Minun Reginaldini on aivan tavattomasti moitteeton. Hän on todella sietämätön siitä syystä ajottain. Ei luulisi hänen milloinkaan kadottavan tasapainoaan.

LORDI GORING Miten julmaa! Toden totta, tuo asia sietäisi tulla laajemmalti tunnetuksi.

LADY BASILDON Basildon on aivan yhtä kehno. Hän on yhtä palvelevainen aivankuin olisi poikamies.

ROUVA MARCHMONT (Pusertaen lady Basildonin kättä.) Olivia parkani! Olemme menneet naimisiin täydellisten aviomiesten kanssa ja olemme saaneet siitä hyvän rangaistuksen.

LORDI GORING Luulisinpa, että ne ovat aviomiehenne, jotka ovat saaneet rangaistuksen.

ROUVA MARCHMONT (Kohoten seisaalleen.) Oi rakkaani, ei! He ovat mahdollisimman onnellisia! Ja mitä luottamukseemme tulee, on surullista, kuinka he luottavat meihin.

LADY BASILDON
Todellakin surullista!

LORDI GORING
Tahi naurettavaa, lady Basildon?

LADY BASILDON Ei varmastikaan naurettavaa, lordi Goring. Kuinka epäystävällistä, että mieleenne johtuu sellaista!

ROUVA MARCHMONT
Pelkään, että lordi Goring on vihollisen piirittämä, kuten tavallista.
Näin hänen puhelevan rouva Cheveleyn kanssa sisääntulossaan.

LORDI GORING
Soma nainen, rouva Cheveley!

LADY BASILDON (Terävästi.) Olkaa hyvä ja elkää kiitelkö muita naisia meidän läsnäollessamme. Suvaitkaa odottaa, että me sen teemme.

LORDI GORING
Minä odotin.

ROUVA MARCHMONT Hyvä, me emme rupea häntä ylistämään. Olen kuullut, kuinka hän oli mennyt operaan maanantai-iltana ja puhunut Tommy Ruffordille illallisella, että mikäli hän voi nähdä, on Lontoon seurapiiri muodostunut pelkästään hulttioista ja keikareista.

LORDI GORING Hän on aivan oikeassa, myös. Miehet kaikki ovat hulttioita ja naiset kaikki keikareita, eivätkö olekin?

ROUVA MARCHMONT (Hetken vaitiolon perästä.) Oi. Te todella arvelette rouva Cheveleyn sitä tarkoittaneen.

LORDI GORING Tietysti! Ja sitäpaitsi on rouva Cheveleyn tekemä huomautus hyvin järkevä.

MABEL CHILTERN
Miksi keskustelette rouva Cheveleystä? Jokainen juttelee rouva
Cheveleystä. Lordi Goring, sanokaahan — mitä te sanoitte rouva
Cheveleystä? Oi, muistan, että hän on nero päivällä ja kaunotar
yöllä.

LADY BASILDON
Mikä hirmuinen yhdistelmä! Niin kovin luonnoton!

ROUVA MARCHMONT (Mitä uinailevimmalla ilmeellään.) Katselen mielelläni neroa ja kuuntelen kauniita ihmisiä.

LORDI GORING
Ah! Tuo on sairaalloista, rouva Marchmont.

ROUVA MARCHMONT (Kirkastuen mielihyväisen näköiseksi.) Olen niin iloinen, kun kuulen teidän noin lausuvan. Marchmont ja minä olemme olleet naimisissa seitsemän vuotta, eikä hän ole kertaakaan sanonut, että olisin sairaalloinen. Miehet ovat niin kiusallisen huomaamattomia.

LADY BASILDON (Kääntyen häneen.) Olen aina sanonut teille, rakas Margaret, että olette sairaalloisin henkilö Lontoossa.

ROUVA MARCHMONT
Ah. Mutta te olette aina osaaottavainen, Olivia!

MABEL CHILTERN Onko sairaalloista haluta syötävää? Minulla on suuri halu saada ruokaa. Lordi Goring, tahdotteko tarjota minulle hieman illallista?

LORDI GORING
Mielihyvällä, neiti Mabel. (Menee hänen kanssaan.)

MABEL CHILTERN
Kuinka julma olette ollut! Ette ole puhutellut minua koko iltana.

LORDI GORING
Kuinka olisin voinut. Tehän poistuitte lapsidiplomaatin seurassa.

MABEL CHILTERN Olisitte seurannut meitä. Takaa-ajaminen olisi ollut pelkkä kohteliaisuus. Epäilen, pidänkö teistä lainkaan tänä iltana.

LORDI GORING
Minä pidän teistä äärettömästi.

MABEL CHILTERN Hyvä, toivon, että osotatte sitä jollakin huomattavammalla tavalla. (Menevät portaita alas.)

ROUVA MARCHMONT
Olivia, minulla on omituinen, äärettömän raukeuden tunne.
Luullakseni haluaisin kovin jotain illalliseksi. Tunnen haluavani
saada hieman illallista.

LADY BASILDON
Minä ihan suorastaan menehdyn nälästä, Margaret!

ROUVA MARCHMONT Miehet ovat hirveän itsekkäitä, he eivät koskaan ajattele näitä asioita.

LADY BASILDON Miehet ovat kovin aineellisia, kovin aineellisia! (Varakreivi de Nanjac saapuu musiikkisalista eräiden muitten vieraitten seurassa. Tarkasteltuaan huolellisesti kaikkia läsnäolevia hän lähestyy lady Basildonia.)

VARAKREIVI DE NANJAC
Onko minulla kunnia pyytää teitä illalliselle, kreivitär?

LADY BASILDON (Kylmästi.) En koskaan syö illallista, kiitän teitä, varakreivi. (Varakreivi on peräytymäisillään. Lady Basildon tämän huomatessaan nousee heti ja tarttuu varakreivin käsivarteen.) Mutta tahdon tulla teidän kanssanne mielihyvällä.

VARAKREIVI DE NANJAC
Pidän niin syömisestä! Olen hyvin englantilainen kaikissa makuasioissa.

LADY BASILDON
Näytätte aivan englantilaiselta, varakreivi, aivan englantilaiselta.
(Poistuvat. Herra Montford täysin huoliteltu, nuori keikari,
lähestyy rouva Marchmontia.)

HERRA MONTFORD
Haluatteko hieman illallista, rouva Marchmont?

ROUVA MARCHMONT
(Veltosti.) Kiitos, herra Montford, en ajatellut ollenkaan illallista.
(Nousee nopeaan ja tarttuu tämän käsivarteen.) Mutta tahdon
istua vierellänne ja vartioida teitä.

HERRA MONTFORD
Tietääkseni en halua olla vartioitu syödessä.

ROUVA MARCHMONT
Sitten tahdon vartioida jotakin toista.

HERRA MONTFORD
Tietääkseni en halua sitäkään.

ROUVA MARCHMONT (Erikseen.) Pyydän, herra Montford, elkää toimeenpanko tätä piinallista mustasukkaisuuden näytelmää yleisön nähden. (Menevät alas portaita muiden vieraitten seurassa sivuuttaen sir Robert Chilternin ja rouva Cheveleyn, jotka nyt tulevat.)

SIR ROBERT CHILTERN
Käyttekö joissakin maanmiestemme kodeissa ennenkun lähdette
Englannista, rouva Cheveley?

ROUVA CHEVELEY Oi en! En voi sietää englantilaisia perhekutsuja. Englannissa ihmiset todella kokevat esiintyä loistavasti aamiaisella. Siinä he ovat kauhistuttavia. Vain tolvanat ovat loisteliaita aamiaisella. Ja sitten perheenpää aina pitää hartaushetken. Viipymiseni Englannissa todella riippuu teistä, sir Robert. (Istuu sohvalle.)

SIR ROBERT CHILTERN
(Ottaen tuolin hänen lähellään.) Todellako?

ROUVA CHEVELEY Aivan totta. Toivon saada puhua teille suuresta valtiollisesta ja taloudellisesta kysymyksestä, Argentinan kanavayhtiöstä, tosiaan.

SIR ROBERT CHILTERN Miten kuiva, käytännöllinen tuo teidän keskustelun aiheenne, rouva Cheveley.

ROUVA CHEVELEY Oi! Minä rakastan kuivia, käytännöllisiä puheenaiheita. Mutta kuivia, käytännöllisiä ihmisiä en rakasta. Siinä on suuri ero. Sitäpaitsi te olette huvitettu, minä tiedän, kansainvälisestä kanavasuunnitelmasta. Te olitte lordi Radleyn sihteeri, ettekö ollutkin, kun hallitus osti Suetsin kanavan osakkeita.

SIR ROBERT CHILTERN Kyllä! Mutta Suetsin kanava oli suuri ja valtava yritys. Sen avulla saimme välittömän meritien Intiaan. Sillä oli yleisvaltakunnallinen arvo. Oli tarpeellista, että valvonta oli meillä. Tämä Argentinan suunnitelma on tavallinen pääomanvaihtohuijaus.

ROUVA CHEVELEY
Keinottelua, sir Robert. Loistavaa, rohkeaa keinottelua.

SIR ROBERT CHILTERN Uskokaa minua, rouva Cheveley, se on huijausta. Kutsukaamme asioita niitten oikealla nimellä. Se tekee kysymykset yksinkertaisemmiksi. Meillä on kaikki tiedot siitä ulkoasiain virastossa. Todellakin olen lähettänyt erityisen toimikunnan ottamaan selvää yksityiskohdista ja se tiedottaa, että työt ovat tuskin alkaneet eikä kukaan näy tietävän, mihin rahat, jotka jo ovat merkityt, lienevät joutuneet. Koko homma on toinen Panama, eikä sillä ole neljänneksiosaksikaan niitä menestymisen mahdollisuuksia, jotka tuolla onnettomalla yrityksellä oli. Toivon, että ette ole tehnyt siihen sijoituksia. Olen varma, että te olette liian viisas sellaista tehdäksenne.

ROUVA CHEVELEY
Olen sijoittanut siihen hyvin paljon.

SIR ROBERT CHILTERN
Kuka saattoi neuvoa teitä tekemään niin hullusti?

ROUVA CHEVELEY
Teidän vanha ystävänne — — — ja minun.

SIR ROBERT CHILTERN
Kuka?

ROUVA CHEVELEY
Parooni Arnheim.

SIR ROBERT CHILTERN (Rypistäen otsaansa.) Ah niin! Muistan niihin aikoihin kun hän kuoli, kuulleeni, että hän oli tullut sekaantuneeksi tuohon liikeyritykseen kokonaisuudessaan.

ROUVA CHEVELEY Se oli hänen viimeinen tarinansa. Viimeinen, mutta ainoa, joka teki hänelle oikeutta.

SIR ROBERT CHILTERN
(Nousten.) Mutta te ette ole nähnyt vielä Corot'in taulujani.
Ne ovat musiikkisalissa. Corot näyttää sopivan musiikin yhteyteen,
eikö niin? Saanen näyttää niitä teille.

ROUVA CHEVELEY En ole tänä iltana sillä tuulella, että hopean hohde ja punertava sarastus huvittaisivat. Tulin puhumaan kauppa-asiasta. (Viittaa viuhkallaan sir Robertille, että tämä istuisi hänen viereensä.)

SIR ROBERT CHILTERN Pelkään, etten voi antaa teille mitään neuvoa, rouva Cheveley, paitsi että kohdistaisitte mielenkiintonne johonkin vähemmän vaaralliseen. Kanavan menestys riippuu tietenkin Englannin suhtautumisesta ja tulen juuri huomeniltana esittämään toimikunnan tiedonannot Alahuoneelle.

ROUVA CHEVELEY Sitä teidän ei pidä tehdä. Omien etujenne vuoksi, sir Robert, puhumattakaan minun, elkää tehkö sitä!

SIR ROBERT CHILTERN
(Katsellen häntä ihmeissään.) Omien etujeni? Rakas rouva
Cheveley, mitä tarkoitatte? (Istuu hänen viereensä.)

ROUVA CHEVELEY Sir Robert, tahdon olla aivan vilpitön teitä kohtaan. Minä toivon, että te luovutte selonteosta, jonka olitte aikonut antaa Alahuoneelle sillä perusteella, että teillä on syytä uskoa toimikunnan joutuneen harhaan väärien tiedonantojen tai ennakkoluulojen tai muun sellaisen vuoksi. Niinpä toivon teidän lausuvan muutamia sanoja painostaaksenne hallitusta ottamaan asian uudelleen käsiteltäväksi ja että teillä on syytä uskoa kanavalla valmistuttuaan olevan suuren kansainvälisen arvon. Te tiedätte millaisia seikkoja ministerit tämänlaatuisissa tapauksissa sanovat. Jotkin tavalliset mauttomuudet riittävät. Nykyaikaisessa elämässä ei millään ole niin suurta tehoa kuin hyvillä mauttomuuksilla. Ne tekevät koko maailman niin läheiseksi. Tahdotteko tehdä tämän minun tähteni?

SIR ROBERT CHILTERN Rouva Cheveley, ettehän voi vakavasti tehdä minulle tuollaista ehdotusta.

ROUVA CHEVELEY
Olen aivan vakava.

SIR ROBERT CHILTERN
(Kylmästi.) Pyydän, sallikaa minun uskoa, että ette sitä ole.

ROUVA CHEVELEY
(Puhuen suurella ponnella ja harkiten.) Ah, mutta minä olen!
Ja jos teette, mitä pyydän, niin — — minä tulen maksamaan hyvin
runsaasti.

SIR ROBERT CHILTERN
Maksamaan minulle!

ROUVA CHEVELEY
Niin!

SIR ROBERT CHILTERN
Pelkään, etten oikein ymmärrä, mitä tarkoitatte.

ROUVA CHEVELEY (Nojautuen taaksepäin sohvaan ja katsoen häneen.) Kuinka kova pettymys! Ja olen tullut koko tuon matkan Wienistä vakuutettuna, että te täysin ymmärrätte minua.

SIR ROBERT CHILTERN
Pelkään, että en ymmärrä.

ROUVA CHEVELEY (Mitä välinpitämättömimmällä tavalla.) Rakas sir Robert, te olette maailmanmies ja teillä on oma hintanne, otaksun. Niin on jokaisen laita nykyään. Haitta on siinä, että ihmiset ovat niin hirveän kalliita. Tunnen, että minäkin olen. Toivon, että te olette kohtuullisempi maksuehtoihin nähden.

SIR ROBERT CHILTERN (Nousten loukkaantuneena.) Jos sallitte minun lausua, niin teidän uranne olkoon omanne. Olette elänyt niin kauvan ulkomailla, rouva Cheveley, että ette näy voivan käsittää, että puhuttelette englantilaista kunnian miestä.

ROUVA CHEVELEY (Pidättää häntä koskettaen viuhkallaan hänen käsivarteensa ja tarttuu siihen puhellessaan.) Käsitän, että puhun miehelle, joka laski perustuksen menestykselleen myymällä virastosalaisuuden liikekeinottelijalle.

SIR ROBERT CHILTERN
(Purren huultaan.) Mitä tarkoitatte?

ROUVA CHEVELEY (Nousten ja tähystäen häntä.) Tarkoitan, että tunnen todellisen rikkautenne ja uranne lähtökohdan ja olen saanut sitäpaitsi kirjeenne.

SIR ROBERT CHILTERN
Minkä kirjeen?

ROUVA CHEVELEY (Ivallisesti.) Kirjeen, jonka kirjotitte parooni Arnheimille, kun olitte lordi Radleyn sihteeri, kehottaen paroonia ostamaan Suetsin kanavan osakkeita — kirjeen, joka oli kirjoitettu kolme päivää ennemmin kuin hallitus ilmoitti oman ostonsa.

SIR ROBERT CHILTERN
(Käheästi.) Se ei ole totta.

ROUVA CHEVELEY Te luulitte, että kirje oli tullut hävitetyksi. Kuinka olittekin mieletön. Se on minun hallussani.

SIR ROBERT CHILTERN Kauppa, johon viittaatte, ei ollut muuta kuin liikeyritys. Alahuone ei ollut vielä ratkaissut ehdotusta. Se olisi voinut tulla hyljätyksi.

ROUVA CHEVELEY Se oli huijausta, sir Robert. Kutsukaamme asioita niitten oikealla nimellä. Se tekee kaiken yksinkertaisemmaksi. Ja nyt myyn teille tuon kirjeen ja hinta, minkä siitä vaadin on julkinen Argentinan suunnitelman kannatuksenne. Te loitte onnenne yhden kanavapuuhan turvissa. Teidän on autettava minua ja ystäviäni luomaan omamme toisen avulla.

SIR ROBERT CHILTERN
On häpeällistä, mitä ehdotatte — — häpeällistä.

ROUVA CHEVELEY Oh ei! Se on elämän leikkiä, jossa meillä kaikilla on osamme, sir Robert, ennemmin tahi myöhemmin.

SIR ROBERT CHILTERN
En voi tehdä, mitä pyydätte minulta.

ROUVA CHEVELEY Te tarkoitatte, ettette voi auttaa tekemällä sitä. Te tiedätte seisovanne jyrkänteen reunalla. Eikä teidän asianne ole lausua maksuehtoja. Teidän on ne hyväksyttävä. Otaksutaan, että kieltäytyisitte.

SIR ROBERT CHILTERN
Mitä sitten?

ROUVA CHEVELEY Hyvä sir Robert, mitä sitten? Te olette perikadon oma, siinä kaikki. Muistakaa, mihin huippuun puritaanisuutenne Englannissa on saattanut teidät. Vanhaan aikaan ei kukaan uskotellut olevansa hituistakaan parempi naapuriaan. Tosiaan, tekeytymistä lähimmäistään rahtusen paremmaksi pidettiin äärimmäisen alhaisena ja keskiluokalle ominaisena. Nykypäivinä ajanmukaisen siveysintoilumme vuoksi jokaisen on teeskenneltävä puhtauden ja turmeltumattomuuden esikuvaa ja kaikkia muita seitsemää kuolettavaa hyvettä — — — ja mikä on tulos? Te kaikki kaadutte kuin nappulat — yksi toisenne jälkeen. Ei niin vuotta kulu Englannissa ilman että joku suistuu. Häväistysjutut tapasivat valaa loistoa tahi vähintäin mielenkiintoa mieheen — nyt ne hänet murskaavat. Ja teidän juttunne on hyvin roskainen. Ette voi kestää sitä. Jos tunnettaisiin, että te nuorena miehenä, suuren ja tärkeän ministerin sihteerinä myitte virastosalaisuuden suuresta rahasummasta, ja että se oli teidän varallisuutenne ja menestyksenne lähde, niin teidät haukuttaisiin pois julkisesta elämästä ja teidän olisi väistyttävä kokonaan. Ja vihdoinkin, sir Robert, miksi teidän pitäisi uhrata koko tulevaisuutenne mieluummin kuin toimia valtioviisaasti vihollistenne kanssa? Tällä hetkellä olen vihollisenne. Minä myönnän sen. Ja minä olen paljon väkevämpi kuin te. Suuri pataljoona on minun puolellani. Teillä on loistava asema, mutta juuri loistava asemanne tekeekin teidät niin araksi. Te ette voi puolustaa sitä. Ja minä uhkaan hyökkäyksellä. Tietenkään en puhu teille moraalia. Teidän täytyy kohtuudella myöntää, että olen säästänyt teidät siitä. Vuosia sitten teitte älykkään häikäilemättömän teon; se tuotti suurta menestystä. Te saatte siitä kiittää onneanne ja asemaanne. Ja nyt teidän on siitä maksaminen. Aikaisemmin tai myöhemmin meidän kaikkien tulee maksaa siitä, mitä teemme. Nyt on teidän maksettava. Ennenkun eroan seurastanne tänä iltana, on teidän luvattava, että vaikenette tiedotuksenne suhteen ja puhutte Alahuoneessa suunnitelman puolesta.

SIR ROBERT CHILTERN
Teidän pyyntönne on mahdoton.

ROUVA CHEVELEY Teidän on tehtävä se mahdolliseksi. Te ryhdytte tekemään sen mahdolliseksi. Sir Robert, te tunnette, millaisia englantilaiset sanomalehtenne ovat. Otaksutaan, että jätettyäni tämän talon ajan johonkin sanomalehden toimitukseen ja annan sille tämän häväistysjutun ja todisteet siihen. Ajatelkaa heidän ilkeää iloaan siitä huvista, että saavat laahata teidät alas ja syöstä lokaan ja liejuun. Ajatelkaa tekopyhyyttä, millä heidän tahmean äitelä pääkirjoituksensa on kirjoitettu ja sitä, että hairahdus paljastetaan julkisessa lehdessä.

SIR ROBERT CHILTERN Pysähtykää! Te tahdotte minun peruuttamaan tiedonannon ja pitämään lyhyen puheen vakuuttaen, että uskon suunnitelmalla olevan mahdollisuuksia?

ROUVA CHEVELEY
(Istuutuen sohvalle.) Se on minun vaatimukseni.

SIR ROBERT CHILTERN (Hiljaisella äänellä.) Tahdon antaa jonkun rahasumman, minkä haluatte.

ROUVA CHEVELEY Myöskään ette ole kyllin rikas, sir Robert, että voisitte ostaa takaisin menneisyytenne. Kukaan ihminen ei ole niin rikas.

SIR ROBERT CHILTERN
En tee mitä pyydätte. En tahdo.

ROUVA CHEVELEY
Teidän täytyy. — — Ellette — — (Nousee sohvalta.)

SIR ROBERT CHILTERN
(Hämmästyneenä ja hermostuneena.) Odottakaa hetkinen!
Mitä te ehdotitte? Te sanoitte, että antaisitte minulle takaisin
kirjeeni, sanoitteko?

ROUVA CHEVELEY Kyllä! Se on sovittu. Tahdon olla huomeniltana kello puoli kaksitoista naisten parvekkeella. Jos siihen mennessä — ja teillähän on ollut siihen kosolti tilaisuutta — olette tehnyt Alahuoneessa toivomukseni mukaisen ilmoituksen, niin ojennan teille takaisin kirjeenne kauneimmin kiittäen ja lausuen teille parhaan ja kaikin tavoin sopivimman kohteliaisuuden, minkä osaan. Minä aijon pelata suoraa peliä kanssanne. Tulee aina pelata selvästi — — kun omistaa voittokortit. Parooni opetti sen minulle — — — monen muun asian ohella.

SIR ROBERT CHILTERN
Teidän on annettava minulle aikaa harkitakseni ehdotustanne.

ROUVA CHEVELEY
Ei! Teidän tulee ratkaista nyt.

SIR ROBERT CHILTERN
Antakaa minulle viikko — - kolme päivää!

ROUVA CHEVELEY
Mahdotonta! Minun on sähkötettävä Wieniin tänä iltana.

SIR ROBERT CHILTERN
Jumalani! Mikä toi teidät minun elämääni?

ROUVA CHEVELEY
Olosuhteet! (Liikkuu ovea kohti. )

SIR ROBERT CHILTERN Elkää menkö! Minä suostun. Tiedonanto peruutetaan. Tahdon järjestää, että asiasta tehdään minulle kysely.

ROUVA CHEVELEY Kiitos! Tiesin, että pääsisimme ystävälliseen sopimukseen. Ymmärsin luonnettanne alun pitäin. Minä erittelin teidät, vaikka te ette ihaillut minua. Ja nyt voitte kutsua minulle vaunut, sir Robert. Näen ihmisten tulevan illalliselta, ja englantilaiset muuttuvat aina romantillisiksi aterian jälkeen ja minua se julmasti kiusaa.

(Sir Robert Chiltern poistuu.)

(Vieraita saapuu. Lady Chiltern, Lady Markby, Lordi Caversham,
Lady Basildon, rouva Marchmont, varakreivi de Nanjac, herra Montford.)

LADY MARKBY
Hyvä! Rouva Cheveley, toivon, että olette pitänyt hauskaa.
Sir Robert on hyvin huvittava, eikö olekin?

ROUVA CHEVELEY Mitä huvittavin! Olen ollut äärettömästi huvitettu keskustelusta hänen kanssaan.

LADY MARKBY Hänellä on ollut hyvin mielenkiintoinen ja loistava ura. Ja hän on nainut mitä ihailtavimman vaimon. Lady Chiltern on nainen, jolla on hyvin ylevät periaatteet, voin ilokseni sanoa. Olen itse hieman liian vanha vaivautuakseni antamaan hyvää esimerkkiä, mutta ihailen aina ihmisiä, jotka sen tekevät. Ja lady Chilternillä on hyvin jalostava vaikutus elämään, joskin hänen päivälliskutsunsa ovat, melkolailla ikäviä toisinaan. Mutta eihän yhdellä voi olla kaikkia, eihän voi? Ja nyt minun täytyy lähteä. Saanko kutsua teidät huomiseksi?

ROUVA CHEVELEY
Kiitos!

LADY MARKBY Menkäämme ajelulle puistoon kello viiden aikana. Kaikki on niin raikasta nykyään puistossa.

ROUVA CHEVELEY
Paitsi ihmiset!

LADY MARKBY Kenties ihmiset ovat vähäisen väsyneitä. Olen usein huomannut, että huvikausi loppuessaan tuottaa eräänlaista aivojen pehmenemistä. Kuinka lieneekin, on luullakseni mikä tahansa parempi kuin liian suuri älyllinen paine. Se on sopimattomin seikka, mitä olla voi. Se tekee nuoret tytöt niin erinomaisen nenäkkäiksi. Eikä mikään ole niin vaikeaa kuin naida nenäkäs tyttö; miehet eivät sellaisesta pidä. Hyvää yötä, rakas! (Lady Chilternille.) Hyvää yötä, Gertrud! (Menee ulos lordi Cavershamin käsipuolessa.)

ROUVA CHEVELEY Mikä loistava talo teillä on, lady Chiltern! Olen viettänyt hauskan illan. On ollut niin mielenkiintoista oppia tuntemaan teidän miehenne.

LADY CHILTERN
Minkätähden halusitte tavata miestäni, rouva Cheveley?

ROUVA CHEVELEY Oi, tahdon kertoa teille. Halusin herättää hänen mielenkiintoaan Argentinan kanavan suunnitelmaan, josta te uskoakseni olette kuullut. Ja huomaan, että hän on mitä alttiin, mitä vastaanottavin — — kun on järkisyitä — tarkoitan. Arvokas ominaisuus ihmisessä. Käänsin hänet kymmenessä minuutissa. Hän käy pitämään puheen Alahuoneessa huomeniltana tarkoituksen puolesta. Meidän on mentävä naisten parvekkeelle häntä kuuntelemaan. Siitä tulee suuri tilaisuus.

LADY CHILTERN Siinä täytyy olla jokin väärinkäsitys. Tuo hanke ei koskaan voisi saada mieheni kannatusta.

ROUVA CHEVELEY Oi! Vakuutan, se on kaikki päätetty. En kadu nyt ikävää matkaani Wienistä. Sillä on ollut suuri menestys. Mutta, tietenkin lähimpänä kahtenakymmenenäneljänä tuntina painuu koko asia kuolleeksi salaisuudeksi.

LADY CHILTERN
(Sävyisästi.) Salaisuus? Keiden välillä.

ROUVA CHEVELEY
(Hilpeä vivahdus silmissään.) Teidän miehenne ja minun välilläni.

SIR ROBERT CHILTERN
(Lähestyen.) Vaununne ovat täällä, rouva Cheveley!

ROUVA CHEVELEY Kiitos! Hyvästi, lady Chiltern! Hyvää yötä, lordi Goring. Minä olen Claridgessa. Ettekö luulisi voivanne tulla tervehtimään.

LORDI GORING
Jos niin haluatte, rouva Cheveley!

ROUVA CHEVELEY Oi! Elkää käsittäkö sitä noin vakavasti, tahi minun on pakko tulla teidän luoksenne. Englannissa sitä tuskin pidettäisiin sopivaisuuden mukaisena. Ulkomailla olemme sivistyneempiä. Tahdotteko saattaa minut alas, sir Robert. Nyt kun meillä molemmilla on samat harrastukset sydämellä, tulemme hyviksi ystäviksi, niin toivon. (Purjehtii ulos sir Robert Chilternin käsivarresta pitäen. Lady Chiltern menee porraskäytävän yläpäähän ja katselee heitä, kun he laskeutuvat. Hänen ilmeensä on hämmentynyt. Vähän ajan perästä yhtyy hän joihinkin vieraisiin ja poistuu näiden seurassa toiseen vastaanottohuoneeseen.)

MABEL CHILTERN
Miten kamala nainen!

LORDI GORING
Menisitte nukkumaan, neiti Mabel.

MABEL CHILTERN
Lordi Goring!

LORDI GORING
Isäni käski minua tunti sitten levolle. En käsitä, miksi en antaisi
Teille samaa neuvoa. Minä aina annan hyvän neuvon kulkea.
Se on ainoa tapa, miten sitä on käytettävä. Siitä ei ole milloinkaan
itselle hyötyä.

MABEL CHILTERN Lordi Goring. Te toimitatte aina minua pois huoneesta. Katson että teitte siinä hyvin rohkeasti. Erittäinkin, kun en mene vielä pitkään aikaan nukkumaan. (Menee sohvalle.) Voitte, jos teitä miellyttää, tulla istumaan ja puhelemaan jostakin maailman asiasta, esim. kuninkaallisesta akatemiasta, rouva Cheveleystä tahi kertomuksista skotlantilaisella murteella. Sellaiset aiheet eivät ole ylentäviä. (Kiinnittää katseensa johonkin, joka on sohvalla puoleksi piiloutuneena pielustan vieressä.) Mikä tämä on? Joku on pudottanut timanttisen rintaneulan. Aivan kaunis, eikö olekin? (Näyttää sitä hänelle.) Toivoisin, että se olisi minun, mutta Gertrud ei anna minun käyttää muuta kuin helmiä ja olen todellakin kyllästynyt helmiin. Ne tekevät niin tasaisen, kiltin ja henkevän näköiseksi. Ihmettelen kenen oma rintaneula mahtaa olla.

LORDI GORING
Ihmettelen, kuka sen on pudottanut?

MABEL CHILTERN
Se on kaunis rintaneula.

LORDI GORING
Se on soma rannerengas.

MABEL CHILTERN
Se ei ole rannerengas. Se on rintaneula.

LORDI GORING Sitä voidaan käyttää rannerenkaana. (Ottaa sen häneltä ja avaten viheriän kirjekotelon, pistää koristeen siihen huolellisesti mitä täydellisimmällä kylmäverisyydellä.)

MABEL CHILTERN
Mitä teette?

LORDI GORING
Neiti Mabel. Teen par'aikaa teille oudon pyynnön.

MABEL CHILTERN (Innokkaasti:) Oi! Pyydän, tehkää! Olen sitä odottanut koko illan.

LORDI GORING (Hiukan hämmästyksissään, mutta selviytyy siitä pian.) Elkää ilmoittako kenellekään, että olen korjannut talteen tuon rintaneulan. Jos joku kirjottaisi ja sitä vaatisi, niin antakaa minulle siitä heti tieto.

MABEL CHILTERN
Sepä on kummallinen pyyntö.

LORDI GORING Niin kyllä. Nähkääs, minä annoin tuon rintaneulan eräälle vuosia sitten.

MABEL CHILTERN
Te annoitte?

LORDI GORING Kyllä. (Lady Chiltern lähestyy yksinään. Toiset vieraat ovat menneet.)

MABEL CHILTERN Sitten minun on varmaankin sanottava teille hyvää yötä. Hyvää yötä Gertrud. (Poistuu.)

LADY CHILTERN
Hyvää yötä, rakas! (Lordi Goringille.) Te näitte, kenet lady
Markby toi tänne tänä iltana?

LORDI GORING
Kyllä. Epämiellyttävä yllätys. Mitähän varten hän mahtoi tulla?

LADY CHILTERN
Ilmeisesti yrittääkseen houkutella Robertia kannattamaan jotakin
petollista suunnitelmaa, josta hänellä on etuja. Itse asiassa
Argentinan kanavaa.

LORDI GORING
Hän on erehtynyt mieheen nähden, eikö olekin?

LADY CHILTERN
Hän ei pysty ymmärtämään rehellistä luonnetta, kuten miehelläni on.

LORDI GORING
Niinpä niin. Voin kuvitella, miten hän hävisi yrittäessään saada
Robertia ansaansa. On erinomaista, miten hämmästyttävästi
älykkäät naiset erehtyvät.

LADY CHILTERN
En kutsu tuollaisia naisia älykkäiksi. Kutsun heitä tyhmiksi.

LORDI GORING
Sama asia usein. Hyvää yötä, lady Chiltern.

LADY CHILTERN
Hyvää yötä!

SIR ROBERT CHILTERN
(Tulee.) Rakas Arthur, oletko lähdössä. Viivy vielä hieman.

LORDI GORING Pelkään, etten voi. Kiitos. Olen luvannut mennä katsomaan Hartlockiin. Luulen, että ovat saaneet kehnon unkarilaisen seurueen, joka soittaa kehnoa unkarilaista musiikkia. Tapaan teidät pian. Hyvästi! (Poistuu.)

SIR ROBERT CHILTERN
Kuinka kauniilta näytät tänä iltana, Gertrud.

LADY CHILTERN Se ei ole totta, eihän ole! Ethän anna kannatustasi tuolle Argentinan keinottelulle. Ethän saattaisi?

SIR ROBERT CHILTERN
(Säpsähtäen.) Kuka kertoi sinulle, että minä aikoisin sen tehdä?

LADY CHILTERN Tuo nainen, joka juuri on mennyt ulos, rouva Cheveley, kuten hän nyt itseään nimittää. Hän näytti ilkkuvan minulle sitä. Robert, tunnen tuon naisen. Sinä et. Kävimme koulua yhdessä. Hän oli valheellinen, kavala, ja vaikutti vahingollisesti jokaiseen, kenen luottamuksen ja ystävyyden hän saattoi voittaa. Minä vihasin, minä halveksin häntä. Hän varasti esineitä, hän oli varas. Hänet erotettiin, kun oli varas. Miksi annat hänen itseesi vaikuttaa?

SIR ROBERT CHILTERN Gertrud, tuo mitä kerrot minulle, saattaa olla totta, mutta se tapahtui monta vuotta sitten. Se on parahiksi unohtunut. Rouva Cheveley on voinut siitä lähtien muuttua. Ketään ei pitäisi täysin tuomita hänen entisyytensä mukaan.

LADY CHILTERN (Surullisesti.) Ihmisen entisyys on se, mitä hän itse on. Se on ainoa tapa, jonka mukaan ihmisiä tulisi tuomita.

SIR ROBERT CHILTERN
Se on ankaraa puhetta Gertrud.

LADY CHILTERN Se on toden puhumista, Robert. Ja mitä hän tarkoitti kerskuessaan, että hän oli saanut sinut lupaamaan kannatuksesi ja nimesi asialle, jonka sinä olet kuulteni kuvannut epärehellisimmäksi ja kavalimmaksi yritykseksi, mitä koskaan valtiollisessa elämässä on ollut.

SIR ROBERT CHILTERN
(Purren huultaan.) Olin erehtynyt ottamassani katsantokannassa.
Me kaikki voimme tehdä erehdyksiä.

LADY CHILTERN Mutta kerroithan minulle eilen, että olit saanut tiedot toimikunnalta ja että niissä täydelleen koko hanke tuomitaan.

SIR ROBERT CHILTERN (Kävellen edestakaisin.) Minulla on nyt syytä uskoa, että toimikunta on päättänyt ennakkoluulojen mukaan tai jollain tavoin tullut harhaan johdetuksi. Sitäpaitsi Gertrud, julkinen ja yksityinen elämä ovat kaksi eri asiaa. Niillä on eri lait ja ne liikkuvat eri suuntiin.

LADY CHILTERN Niiden molempien tulisi kuvastaa ihmistä hänen parhaimmassa olemuksessaan. En näe mitään eroitusta niiden välillä.

SIR ROBERT CHILTERN Asian nykyisellään ollessa, käytännöllisen politiikan tähden olen muuttanut mieltäni. Siinä kaikki.

LADY CHILTERN
Kaikki!

SIR ROBERT CHILTERN
(Tuimasti.) Kyllä.

LADY CHILTERN Robert. Oi! On kauheaa, että minun täytyy kysyä tällaista sinulta — Robert, puhutko minulle koko totuuden?

SIR ROBERT CHILTERN
Miksi teet minulle sellaisen kysymyksen?

LADY CHILTERN
(Hetken vaitiolon jälkeen.) Miksi et sinä siihen vastaa?

SIR ROBERT CHILTERN (Istuutuen.) Gertrud, totuus on hyvin sekava asia, ja politiikka on hyvin pulmallinen tehtävä. Siinä on ratas rattaassa. Saattaa olla ihmisille erikoisessa kiitollisuudenvelassa, joka on maksettava. Varemmin tahi myöhemmin täytyy poliittisessa elämässä tinkiä. Jokaisen täytyy.

LADY CHILTERN Tinkiä, Robert. Kuinka puhut tänä iltana niin eri tavalla, kuin olen sinun kuullut aina puhuvan? Minkätähden sinä olet muuttunut?

SIR ROBERT CHILTERN
En minä ole muuttunut. Mutta olosuhteet muuttavat asioita.

LADY CHILTERN
Olosuhteiden ei koskaan pitäisi muuttaa periaatteita.

SIR ROBERT CHILTERN
Mutta jos kertoisin sinulle. — —

LADY CHILTERN
Mitä?

SIR ROBERT CHILTERN
Että se oli tarpeellista, välttämättä tarpeellista.

LADY CHILTERN
Ei voi koskaan olla tarpeellista tehdä sitä, mikä ei ole kunniallista.
Tai jos se tulee tarpeelliseksi, niin mitä olenkaan rakastanut.
Mutta eihän ole niin, Robert, sano minulle, ettei ole. Miksi olisi?
Mitä voittoa tulisit saamaan? Rahaako? Meillä ei ole siitä puutetta.
Ja raha, joka tulee saastaisesta lähteestä, on alentavaa. Valtaako?
Mutta valta ei ole mitään sellaisenaan. Kun on valtaa tehdä hyvää,
niin se on hienoa, ja sitä vain. Mitä se sitten on, Robert? Puhu
minulle, miksi ryhdyt tekemään tuon kunniattoman teon?

SIR ROBERT CHILTERN
Gertrud, sinulla ei ole mitään oikeutta käyttää tuota sanaa.
Sanoin sinulle, että on kysymys järkiperäisestä sovittelusta. Se
ei ole mitään sen enempää.

LADY CHILTERN Tuo kaikki on kylläkin sopivaa toisille miehille, miehille, jotka yksinkertaisesti pitävät elämää halpamaisena keinotteluna, mutta ei sinulle Robert, ei sinulle. Sinä olet toista maata. Kaiken ikäsi olet ollut erilainen kuin muut. Sinä et ole koskaan antanut maailman tahrata itseäsi. Ihmisille, kuten minulle itselleni, olet ollut ihanne. Oi, pysy yhä tuona ihanteena. Tätä suurta perintöä elä työnnä luotasi — tuota norsunluutornia elä hajoita. Robert, miehet voivat rakastaa sitä, mikä on heidän alapuolellaan — arvottomia, likaisia ja kunniattomia asioita. Me naiset palvomme rakastaessamme ja kun me kadotamme kunnioituksemme, katoaa meiltä kaikki. Oi, elä surmaa rakkauttani sinuun, elä sitä surinaa.

SIR ROBERT CHILTERN
Gertrud.

LADY CHILTERN Tiedän, että on miehiä, joiden elämässä on kauheita salaisuuksia, miehiä, jotka ovat tehneet jonkin häpeällisen teon ja joiden jonakin kohtalokkaana hetkenä täytyy siitä maksaa tekemällä joku muu häpeällisyys — oi, elä sano minulle, että olet sellainen kuin he ovat. Robert, onko sinun elämässäsi joku salainen kunniattomuus tai häpeätahra? Kerro minulle, kerro minulle heti, — että — —

SIR ROBERT CHILTERN
Että mitä?

LADY CHILTERN
(Puhuen hyvin harvaan.) Että elomme tie eroaisi.

SIR ROBERT CHILTERN
Eroaisi?

LADY CHILTERN
Että se kokonaan eroaisi. Se olisi parempi meille molemmille.

SIR ROBERT CHILTERN
Gertrud, ei ole menneessä elämässäni mitään, jota sinä et tietäisi.

LADY CHILTERN Olin varma siitä Robert, olin varma siitä. Mutta miksi puhuit niin kamalia asioita, asioita, jotka ovat niin päinvastaisia todelliselle itsellesi? Elkäämme milloinkaan enää puhuko tuosta asiasta. Sinä kirjotat, teethän sen, rouva Cheveleylle ja sanot hänelle, että et voi tuota hänen häpeällistä suunnitelmaansa kannattaa. Jos olet antanut hänelle jonkin lupauksen, on sinun se peruutettava, siinä kaikki.

SIR ROBERT CHILTERN
Täytyykö minun kirjoittaa ja sanoa hänelle tämä?

LADY CHILTERN
Varmasti, Robert. Mitä muuta on tässä tehtävä!

SIR ROBERT CHILTERN
Voisin tavata häntä henkilökohtaisesti. Se saattaisi olla parempi.

LADY CHILTERN Sinun ei tule enään koskaan häntä tavata, Robert. Tuon naisen kanssa ei sinun pitäisi milloinkaan puhella. Hän ei ansaitse, että sinunlaisesi mies puhelisi hänen kanssaan. Ei! Sinun täytyy kirjoittaa hänelle heti, nyt tässä hetkessä, ja näyttäköön kirjeesi hänelle, että sinun päättäväisyytesi on aivan peruuttamaton.

SIR ROBERT CHILTERN
Kirjoittaa tällä hetkellä.

LADY CHILTERN
Niin.

SIR ROBERT CHILTERN
Mutta on niin myöhä. Posti on suljettu kello kaksitoista.

LADY CHILTERN Se ei vaikuta asiaan. Hänen täytyy heti tietää, että hän on sinun suhteesi erehtynyt ja että et ole mies, joka tekee mitään matalaa tai ala-arvoista tai epäkunniallista. Kirjoita hänelle, Robert. Kirjoita, että sinä kieltäydyt puolustamasta hänen suunnitelmaansa, koska pidät sitä epärehellisenä yrityksenä. Niin, kirjoita sana: epärehellinen. Hän tietää, mitä tuo sana tarkoittaa. (Robert Chiltern istuutuu ja kirjoittaa kirjeen. Hänen vaimonsa ottaa ja lukee sen.) Niin, tämä riittää. (Soittaa kelloa.) Ja nyt kirjekuori. (Sir Robert Chiltern kirjoittaa hitaasti kirjekuoreen. Mason lähestyy.) Toimittakaa, että tämä kirje lähetetään heti Claridgen ravintolaan. Ei tarvitse vastausta. (Mason poistuu. Lady Chiltern polvistuu miehensä viereen ja kietoo käsivartensa hänen ympärilleen.) Robert, rakkaus synnyttää vaiston asioihin nähden. Tunnen tänä iltana, että olen pelastanut sinut sellaisesta, mikä olisi tullut sinulle vaaraksi, jostakin, joka olisi vähentänyt ihmisten kunnioitusta sinua kohtaan. En usko sinun täysin ymmärtävän, Robert, että sinä olet tuonut aikamme valtiolliseen elämään ylevämpää ilmapiiriä, hienomman suhtautumisen elämään sekä puhtaamman päämäärän ja korkeampien ihanteiden raikasta ilmaa. — Minä tiedän sen ja siksi sinua rakastan, Robert.

SIR ROBERT CHILTERN
Oi, rakasta minua aina, Gertrud, rakasta minua aina.

LADY CHILTERN Tahdon sinua aina rakastaa, koska sinä olet oleva aina rakkauteni arvoinen. Sitä enemmän tarvitsemme rakkautta, mitä korkeammalle sen asetamme. (Suutelee häntä, nousee ja poistuu. Sir Robert Chiltern kävelee hetkisen edestakaisin, sitten istuutuu ja peittää kasvonsa käsiinsä. Palvelija lähestyy ja alkaa sammuttaa tulia.)

SIR ROBERT CHILTERN (Katsahtaa ylös.) Sammuta tulet, Mason, sammuta tulet! (Palvelija sammuttaa tulet. Huone melkein pimenee. Ainoa valo tulee suuresta kynttiläkruunusta, joka riippuu porraskäytävän yllä ja valaisee seinäkoristetta "Rakkauden voittokulku".)

VÄLIVERHO.

TOINEN NÄYTÖS.

Näyttämö: Aamuhuone sir Robert Chilternin talossa.

(Lordi Goring pukeutuneena hienoimman kuosin mukaan loikoo nojatuolissa. Sir Robert Chiltern seisoo tulisijaa vastapäätä. Hän on ilmeisesti äärimmäisen sielullisen kiihtymyksen ja tuskan vallassa. Näytännön alkaessa hän astelee hermostuneesti edestakaisin huoneessa.)

LORDI GORING Rakas Robert, se on hyvin tukala juttu, hyvin tukala todellakin. Olisit puhunut vaimollesi koko asian. Salaaminen toisten miesten vaimoilta on nykyaikaisessa elämässä välttämätön koriste. Niin ainakin minulle ovat lausuneet klubilla henkilöt, jotka ovat kyllin elähtäneitä paremmin ymmärtääkseen. Mutta ei kenenkään pitäisi salata mitään omalta vaimoltaan. Hän aina sen keksii. Naiset vaistoavat asioita ihmeellisesti. He voivat paljastaa kaiken paitsi sen, mikä on selvää.

SIR ROBERT CHILTERN Arthur, en voinut kertoa vaimolleni. Kuinka olisin voinut puhua hänelle? En eilen iltana. Se olisi eroittanut meidät elinijäksi ja olisin menettänyt ainoan koko maailmassa kunnioittamani naisen rakkauden, ainoan naisen, joka on milloinkaan herättänyt minussa rakkautta. Eilen illalla se olisi ollut aivan mahdotonta. Hän olisi luopunut minusta kammolla — kammolla ja inholla.

LORDI GORING
Onko lady Chiltern täydelleen sellainen?

SIR ROBERT CHILTERN
Kyllä, minun vaimoni on täydelleen sellainen.

LORDI GORING (Riisuen vasemman käden hansikkaansa.) Mikä vahinko! Pyydän sinulta anteeksi, rakas veikko, en sitä aivan tarkoittanut. Mutta jos se, mitä minulle kerrot, on totta, niin haluaisin kahden kesken puhella elämästä lady Chilternin kanssa.

SIR ROBERT CHILTERN
Se ei hyödyttäisi mitään.

LORDI GORING
Saanhan yrittää?

SIR ROBERT CHILTERN
Kyllä. Mutta mikään ei saisi häntä muuttamaan katsantokantaansa.

LORDI GORING Olkoonpa niin, pahimmassa tapauksessa se olisi yksinkertaisesti sielutieteellinen kokeilu.

SIR ROBERT CHILTERN
Kaikki sellaiset kokeilut ovat hirveän vaarallisia.

LORDI GORING Kaikki on vaarallista, rakas veikko. Jos ei sellaista olisi, ei elämä olisi elämisen arvoinen. Niinpä niin. Minun täytyy sanoa, että sinun olisi mielestäni pitänyt kertoa hänelle vuosia sitten.

SIR ROBERT CHILTERN Milloin? Kun olimme kihloissa? Luuletko, että hän olisi ottanut minut puolisokseen, jos hän olisi tietänyt, että menestykseni alkulähde on sellainen, kuin se on, urani perustus sellainen kuin se on, ja että olin tehnyt teon, jota oletan enimpäin ihmisten nimittävän häpeälliseksi ja kunniattomaksi.

LORDI GORING (Hitaasti.) Niin kyllä — useimmat ihmiset kutsuisivat sitä inhoittavilla nimityksillä. Sitä ei tarvitse yhtään epäillä.

SIR ROBERT CHILTERN (Katkerasti.) Ihmiset, jotka itse joka päivä tekevät jotakin samanlaatuista. Ihmiset, joista jokaisella on pahempia salaisuuksia omassa elämässään.

LORDI GORING Siinä syy, miksi he ovat niin hyvillään keksiessään muitten ihmisten salaisuuksia. Se siirtää yleisen huomion pois heidän omistaan.

SIR ROBERT CHILTERN Ja kaiken lopuksi, kenelle tuotin vääryyttä tekoni kautta. En kenellekään.

LORDI GORING
(Katsoen häneen tiukkaan.) Paitsi itsellesi, Robert.

SIR ROBERT CHILTERN (Hetken vaitiolon jälkeen.) Luonnollisesti minulla oli yksityistieto niinä päivinä tarkastamastani erinäisestä sopimuksesta ja minä toimin sen mukaan. Yksityistiedot ovat käytännöllisessä elämässä jokaisen nykyaikaisen menestymisen alkulähde.

LORDI GORING (Naputtaen kenkäänsä kävelykepillään.) Ja julkiset häväistysjutut ovat pysyväisenä seurauksena.

SIR ROBERT CHILTERN (Astellen edestakaisin huoneen lattialla.) Ajatteletko, että mitä tein lähes yksitoista vuotta sitten, se nousisi nyt minua vastaan? Pidätkö kohtuullisena, että miehen koko ura raunioituisi virheestä, joka on melkein poika-ijällä tehty? Olin siihen aikaan kaksikymmentäkaksi-vuotias, ja minulla oli se kaksinkertainen onnettomuus, että olin ylhäissyntyinen ja köyhä, kaksi kovaa seikkaa nykyaikana. Onko oikein, että hulluus, nuoruuden synti, jos ihmiset sitä suvaitsevat synniksi nimittää, murtaisi sellaisen elämän kuin minun, naulitsisi minut häpeäpaaluun, särkisi kaiken, minkä hyväksi olen tehnyt työtä, kaiken, mitä olen rakentanut. Onko se oikein, Arthur?

LORDI GORING Elämä ei ole koskaan oikeudenmukaista, Robert. Ja kenties on hyvä asia useimmille meistä, että se sitä ei ole.

SIR ROBERT CHILTERN Jokaisen kunnianhimoisen miehen tulee taistella vuosisadan omilla aseilla. Tämä vuosisata kunnioittaa rikkautta. Tämän vuosisadan jumala on rikkaus. Menestymiseen tarvitaan rikkautta. Kaiken maksamiseen täytyy omata varoja.

LORDI GORING Sinä arvostat liian vähäiseksi itsesi, Robert. Usko minua, ilman rikkautta olisit voinut onnistua yhtä hyvin.

SIR ROBERT CHILTERN Vanhana, kenties. Kadotettuani intohimoni saada valtaa, tai kun sitä en olisi voinut käyttää. Väsyneenä, kuluneena, pettyneenä. Minä halusin menestymistäni, kun olin nuori. Nuoruus on onnistumisen aikaa. En voinut odottaa.

LORDI GORING Totta kyllä, sinä olet menestynyt, vaikka olet vielä nuori. Ei kenelläkään nykyään ole ollut sellaista loistavaa menestystä. Ulkoasiain alisihteeri neljänkymmenen ijällä, se olisi jo kyllin hyvä vaikka kenen osana — uskon ma.

SIR ROBERT CHILTERN Ja jos se kaikki joutuu minulta nyt pois? Jos menetän kaiken tuon hirvittävän häväistysjutun vuoksi? Jos minut potkitaan pois julkisesta elämästä?

LORDI GORING
Robert, kuinka saatoit myydä itsesi rahasta?

SIR ROBERT CHILTERN (Ärtyisästi.) En myynyt itseäni rahasta. Ostin menestyksen suurella hinnalla. Siinä kaikki.

LORDI GORING
(Vakavana.) Niin, sinä tosiaan maksoit suuren hinnan siitä.
Mutta mikä ensin sai sinut ajattelemaan sellaista asiaa?

SIR ROBERT CHILTERN
Parooni Arnheim.

LORDI GORING
Kirottu roisto!

SIR ROBERT CHILTERN Ei! Hän oli mies, jolla oli mitä terävin, hienostunein äly. Mies, jolla oli sivistystä, loistoa ja asemaa. Hän oli älykkäin mies, mitä koskaan olen tavannut.

LORDI GORING Ah, minä arvostan aina enemmän yksinpä rehellistä hölmöä. Olla tyhmyriksi mainittuna merkitsee paljon enemmän kuin ihmiset kuvittelevat. Puolestani ihailen suuresti tyhmyyttä. Siinä luullakseni on eräänlaista toveruustuntoa. — Mutta kuinka hän sen teki? Kerro minulle koko asia.

SIR ROBERT CHILTERN (Vetäytyy tuolille kirjoituspöydän luokse.) Eräänä iltana päivällisen jälkeen lordi Radleyn luona parooni alkoi puhua menestymisestä nykyaikaisessa elämässä, kuvaten sen joksikin, jota voitiin selittää varman ja paikkansapitävän tieteen kannalta. Hillityn äänensä ihmeellisellä lumousvoimalla hän esitti meille mitä hirvittävintä filosofiaa, mahdin filosofiaa, saarnaten meille kaikkein omituisinta evankeliumia, kullan evankeliumia. Uskon hänen huomanneen, minkä vaikutuksen hän oli minuun tehnyt, sillä joitakin päiviä myöhemmin hän kirjoitti kutsuen minua luokseen. Hän asui silloin Lane-puistossa, talossa, joka nyt on lordi Woolcombilla. Muistan niin hyvin, kuinka hän outo hymy kalpeilla, puristetuilla huulillaan saattoi minut läpi ihmeellisen taulukokoelmansa, näyttäen minulle kirjailtuja verhojaan, emaljiteoksiaan, jalokivikoristeitaan, norsunluuleikkauksiaan, saattaen minut ihmettelemään ympäröimänsä loiston tavatonta viehättäväisyyttä. Sitten hän puhui minulle, kuinka loisto on vain pelkkä tausta, koristemaalaus näytelmäkappaleessa, ja miten valta, valta toisten yli on ainoa arvokas, ainoa korkein, tuntemisen arvoinen nautinto, ainoa ilo, johon ei koskaan väsy ja että meidän vuosisadallamme se on vain rikkailla.

LORDI GORING
(Syvästi harkiten.) Kauttaaltaan pintapuolinen uskontunnustus.

SIR ROBERT CHILTERN (Nousten.) En ajatellut silloin niin. En ajattele nytkään niin. Rikkaus on tuottanut minulle suunnattomasti valtaa. Se antoi minulle jo elämäni alussa riippumattomuutta, ja riippumattomuus sisältää kaiken. Et ole koskaan ollut köyhä, etkä koskaan tuntenut, mitä kunnianhimo on. Et voi ymmärtää, minkä ihmeellisen käänteen parooni tuotti minulle. Sellaista mahdollisuutta tapahtuu vain harvoille ihmisille.

LORDI GORING Onneksi heille, jos tuomitaan tulosten mukaan. Mutta kerro minulle tarkoin, kuinka parooni lopulta suostutti sinut — no niin — tekemään tekosi.

SIR ROBERT CHILTERN Kun olin poistumaisillani, hän sanoi minulle, että jos jolloinkin voisin toimittaa hänelle yksityisiä todenmukaisia tietoja, hän tekisi minusta hyvin rikkaan miehen. Minua häikäisi se näköala, minkä hän loi eteeni, ja kunnianhimoni sekä vallanhaluni oli siihen aikaan rajaton. Kuusi viikkoa myöhemmin kulki eräitä yksityisiä asiakirjoja kätteni kautta.

LORDI GORING
(Tähystäen tiukkaan mattoa.) Valtion asiapapereita?

SIR ROBERT CHILTERN Niin! (Lordi Goring huokaa, sitten painaa kädellä otsaansa ja katsoo ylös.)

LORDI GORING Minulla ei ollut mitään aavistusta, että kaikista maailman ihmisistä sinä Robert saattaisit olla niin heikko, että tarttuisit sellaiseen ansaan, minkä parooni Arnheim sinulle viritti.

SIR ROBERT CHILTERN Heikko? Oi, minua etoo kuulla tuota lausepartta. Etoo kuulla käytettävän sitä ja muita. Heikko? Sinä todellakin siis ajattelet Arthur, että heikkous saattaa suostumaan kiusaukseen? Sanon sinulle, että on hirveitä houkutuksia, joihin suostuminen vaatii voimaa ja lujuutta. Panna peliin yhtenä hetkenä koko elämänsä, uskaltaa kaikki yhden heiton varaan, — pelottakoon joko vallasta tai nautinnosta, vakuutan, siinä ei ole heikkoutta, siinä. Siihen tarvitaan hirveä, ankara rohkeus. Minulla oli tätä rohkeutta. Istuuduin samana iltana ja kirjoitin parooni Arnheimille sen kirjeen, joka nyt on tuon naisen hallussa. Hän ansaitsi liikeyrityksessä kolmeneljäsosaa miljoonaa.

LORDI GORING
Entä sinä?

SIR ROBERT CHILTERN
Minä sain paroonilta 110,000 puntaa.

LORDI GORING
Sinä olisit ollut enemmän arvoinen, Robert.

SIR ROBERT CHILTERN Ei, tuo raha tuotti minulle juuri sen, mitä toivoin: valtaa toisten yli. Pääsin heti Alahuoneeseen. Parooni antoi minulle raha-asioissa ohjausta yhtenään. Ennen viittä vuotta olin lähes kolminkertaistuttanut varallisuuteni. Siitä pitäen kaikki, mitä olen koskettanut, on tuottanut menestystä. Kaikissa raha-asioissa on minulla ollut niin erinomainen onni, että usein se on minua melkein peloittanut. Muistan lukeneeni joskus jossakin vieraassa kirjassa, että kun jumalat tahtovat rangaista meitä, niin he kuulevat meidän rukouksemme.

LORDI GORING
Mutta kerro minulle Robert, eikö sinua koskaan tekosi kaduttanut.

SIR ROBERT CHILTERN Ei! Tunsin, että olin taistellut vuosisadan omilla aseilla ja voittanut.

LORDI GORING
(Alakuloisena.) Sinä luulit voittaneesi?

SIR ROBERT CHILTERN Niin luulin. (Pitkän vaitiolon perästä.) Arthur, halveksitko minua sen jälkeen, mitä olen kertonut?

LORDI GORING (Syvästi liikutetulla äänellä.) Suren tähtesi Robert, olen todella hyvin suruissani.

SIR ROBERT CHILTERN En saata sanoa, että minulla olisi ollut varsinaista tunnontuskaa. Ei ollut. Ei tunnontuskaa tavallisessa sanan yksinkertaisessa merkityksessä. Mutta olen maksanut omalletunnolleni rahassa monta kertaa. Minulla oli hurja toivo, että voisin riisua aseet kohtalolta. Summan, jonka parooni Arnheim antoi minulle, olen siitä pitäen kaksinkerroin jaellut julkiseen hyväntekeväisyyteen.

LORDI GORING
(Silmäten ylös.) Julkiseen hyväntekeväisyyteen? Rakkaani!
Miten, paljon pahaa oletkaan mahtanut tehdä, Robert?

SIR ROBERT CHILTERN
Oi, elä sano sellaista, Arthur, elä puhu sillä tapaa.

LORDI GORING Suo anteeksi, mitä sanoin Robert. Aina puhun sellaista, mitä ei pitäisi. Itse asiassa aina sanon, mitä todella ajattelen. Se on suuri virhe nykyään. Siitä joutuu niin väärin ymmärretyksi. Katsoen tähän kamalaan asiaan, tahdon sinua auttaa, missä vain voin. Tottahan sinä sen tiedät.

SIR ROBERT CHILTERN Kiitän sinua Arthur, kiitän sinua. Mutta mitä on tehtävä? Mitä voi tehdä?

LORDI GORING (Nojaten taaksepäin kädet taskuissa.) Niinpä niin! Englantilaiset eivät voi sietää miestä, joka aina sanoo olevansa oikeassa, mutta he pitävät paljon miehestä, joka myöntää erehtyneensä. Se on heidän hyvä puolensa. Kuitenkin sinun asiassasi, Robert, ei tunnustaminen auttaisi. Raha, jos saan luvan niin sanoa, on inhoittavaa. Sitäpaitsi, jos paljastaisit koko asian, et enään koskaan voisi puhua moraalia. Ja Englannissa mies, joka ei voi puhua moraalia kaksi kertaa viikossa suurelle, julkiselle ja moraalittomalle yleisölle, on aivan mennyttä julkisena politiikkona. Hänelle ei jäisi muuta alaa kuin kasvitiede tai kirkko. Tunnustaminen ei hyödyttäisi mitään. Se saattaisi sinut perikatoon.

SIR ROBERT CHILTERN Se tuhoaisi minut, Arthur. Ainoa, minkä voin tehdä, on taistella asiaa vastaan.

LORDI GORING
(Kohoten tuoliltaan.) Odotin sinun tuota sanovan, Robert.
Se on ainoa, mitä nyt voi tehdä. Ja sinun on alettava kertomalla
vaimollesi koko tapahtuma.

SIR ROBERT CHILTERN
Sitä en tee!

LORDI GORING
Robert, usko minua, olet väärässä.

SIR ROBERT CHILTERN
En voisi sitä tehdä. En voisi surmata hänen rakkauttaan minuun.
Ja nyt, mitä tulee tuohon naiseen, rouva Cheveleyhin! Kuinka voin
puolustautua häntä vastaan? Sinähän tunnet hänet, Arthur, nähtävästi.

LORDI GORING
Kyllä.

SIR ROBERT CHILTERN
Tunnetko hänet tarkoin?

LORDI GORING (Korjaten kaulahuiviaan.) Sen verran, että kerran kihlauduin mennäkseni naimisiin hänen kanssaan, kun asuin Tenbyssä. Tuo puuha kesti kolme päivää … likipitäin.

SIR ROBERT CHILTERN
Miksi se katkesi?

LORDI GORING
(Kevyesti.) Oh, olen unohtanut. Vähintään, se ei vaikuta mitään
asiaan. Sivumennen, oletko yrittänyt suostuttaa häntä rahalla?
Hän oli hemmetin ahne rahalle.

SIR ROBERT CHILTERN
Lupasin hänelle minkä summan vaan tahtoisi. Hän kieltäytyi.

LORDI GORING Niin ollen tuo tavaton rahan evankeliumi joskus pettää. Joka tapauksessa rikkaus ei voi tehdä kaikkea.

SIR ROBERT CHILTERN Ei kaikkea. Otaksun, että olet oikeassa, Arthur. Tiedän, että julkinen paheksuminen on edessäni. Minulla on siitä erikoinen tunne. En koskaan aikaisemmin tiennyt, mitä on kauhu. Nyt sen tunnen. On kuin laskeutuisi jäinen käsi sydämelle. On kuin sydän pakahtuisi kuoliaaksi jonkinlaisessa tyhjässä onkalossa.

LORDI GORING (Tarttuen pöytään.) Sinun täytyy taistella häntä vastaan, sinun täytyy taistella häntä vastaan.

SIR ROBERT CHILTERN
Mutta millä tavoin?

LORDI GORING En osaa sitä tällä hetkellä sanoa. Ei minulla ole pienintäkään käsitystä. Mutta jokaisella on heikko kohtansa. Meissä jokaisessa on joku virhe. (Harhailee tulisijan eteen ja katselee itseään kuvastimesta.) Isäni sanoo, että myös minulla on virheeni. Kenties on. En tiedä.

SIR ROBERT CHILTERN Puolustaessani itseäni rouva Cheveleytä vastaan on minulla oikeus käyttää mitä aseita keksin — eikö olekin?

LORDI GORING (Yhä katsellen kuvastimeen.) Sinun asemassasi luullakseni ei minulla olisi vähintäkään epäilystä niin tehdessäni. Hän pystyy tosiaan pitämään puolensa.

SIR ROBERT CHILTERN (Istuu pöydän luo ja ottaa kynän käteensä.) Hyvä on! Lähetän numerosähkösanoman Wienin lähetystöön tiedustellen, onko siellä tiedossa mitään häntä vastaan. Ehkä siellä on jokin salainen häväistysjuttu, jota hän pelkäisi.

LORDI GORING (Hypistellen kukkaa napinlävessä.) Kuvittelen, että rouva Cheveley on noita hyvin nykyaikaisia naisia, joille uusi häväistysjuttu on yhtä sopivaa kuin uusi hattu ja joita molempia hän leyhyttelee puistossa joka iltapäivä kello puoli kuuden ajoissa. Olen varma, että hän jumaloi häväistysjuttuja, ja että nykyään hänen elämänsä huolena on onnistua niitä kyllin paljon aikaansaamaan.

SIR ROBERT CHILTERN
(Kirjoittaen.) Miksi sanot tuota?

LORDI GORING (Kääntyen ympäri.) No niin, hänellä oli viime yönä liiaksi punamaalia ja vaatteita aivan niukasti. Sellainen naisessa viittaa aina siihen, että hänen suhteensa ei ole paljon toivomisen varaa.

SIR ROBERT CHILTERN (Painaen kelloa.) Kuitenkin kannattaa minun sähköttää Wieniin — vai kuinka?

LORDI GORING Aina on vaivan arvoista tehdä kysymys, mutta aina ei siihen kannata vastata.

(Mason lähestyy.)

SIR ROBERT CHILTERN
Onko herra Trafford huoneessaan?

MASON
Kyllä, sir Robert.

SIR ROBERT CHILTERN
(Pistää kirjoittamansa paperin kirjekuoreen, jonka sitten huolellisesti
sulkee.) Sano hänelle, että toimittaa tämän numeron lähetetyksi heti.
Ei saa olla hetkenkään viivytystä.

MASON
Kyllä, sir Robert.

SIR ROBERT CHILTERN Oi. Anna se pian minulle takaisin. (Kirjoittaa jotakin kuoreen. Mason poistuu kirje mukanaan.) Hänellä on mahtanut olla merkillinen vaikutus parooni Arnheimiin. Ihmettelen, mitä se oli.

LORDI GORING
(Hymyillen.) Minä ihmettelen.

SIR ROBERT CHILTERN Taistelen häntä vastaan hengen edestä niinkauan kuin vaimoni ei tiedä mitään.

LORDI GORING
(Ankarasti.) Oi, taistele kaikin tavoin — kaikin tavoin!

SIR ROBERT CHILTERN (Epätoivon ilmeellä.) Jos vaimoni saa tietää, niin on jälellä vähän, minkä puolesta taistelisin. No niin! Heti kun saan sanomia Wienistä, annan sinun tietää tuloksen. Se on mahdollisuus, juuri mahdollisuus, mutta uskon siihen. Ja kuten taistelin aikaa vastaan sen omilla aseilla, tahdon kukistaa hänet omilla aseillaan. Se on vain oikein, ja hän on sen näköinen nainen, jolla on entisyyttä, eikö olekin?

LORDI GORING Useimpien hienojen naisten laita on niin. Mutta entisyydellä on kuosinsa kuten puvuillakin. Kenties rouva Cheveleyn entisyys on pelkkää ohutta paljaskaulaisuutta, ja sellainen on äärettömästi suosittua nykyään. Sitäpaitsi, rakas Robert, minä en rakentaisi aivan suuria toiveita taisteluun rouva Cheveleytä vastaan. Enpä luulisi rouva Cheveleytä naiseksi, jota on helppo voittaa. Hän on masentanut kaikki velkojansa ja hänellä on ihmeellinen mielenmaltti.

SIR ROBERT CHILTERN Oi! Nyt elän toivossa. Tartun jokaiseen sattumaan. Tunnen samaa kuin tuntee mies, joka on hukkuvassa laivassa. Vesi vierii jalkojeni ympäri ja rajuilma myrskyää. Hm! Minä kuulen vaimoni äänen.

LADY CHILTERN
(Lähestyy kävelypuvussa.) Hyvää iltaa, lordi Goring!

LORDI GORING
Hyvää iltaa, lady Chiltern. Oletteko ollut puistossa?

LADY CHILTERN Ei! Tulen juuri Naisten vapaamielisestä yhdistyksestä, jossa muunmuassa, Robert, sinun nimeäsi mainittiin äänekkäin kättentaputuksin, ja nyt olen tullut juomaan teetä. (Lordi Goringille.) Viivyttehän ja otatte hieman teetä, haluatteko?

LORDI GORING
Viivyn kotvasen, kiitos.

LADY CHILTERN
Palaan hetken perästä. Menen vain riisumaan hattuni.

LORDI GORING
(Mitä vakavimmalla ilmeellään.) Oi, älkää toki. Se on soma.
Hienoimpia hattuja, mitä koskaan olen nähnyt. Toivon, että
Naisten vapaamielinen yhdistys otti sen vastaan äänekkäin
kättentaputuksin.

LADY CHILTERN (Hymyillen.) Meillä on paljon tärkeämpää tehtävää kuin tähystellä toistemme hattuja, lordi Goring.

LORDI GORING
Todellako? Mitä lajia tehtävää?

LADY CHILTERN
Oi, raskaita, tarpeellisia, huvittavia asioita, tehdaslait, naiset
tarkastajina, kahdeksantunnin laki, valtiollinen äänioikeus. —
Kaikenlaisia, todella sellaisia, joita te pitäisitte kokonaan ikävinä.

LORDI GORING
Eikä puhuta koskaan hatuista.

LADY CHILTERN
(Ivallisesti ja harmistuen.) Ei koskaan hatuista, ei koskaan!
(Menee ovesta, joka johtaa hänen naiskammioonsa.)

SIR ROBERT CHILTERN (Ottaa lordi Goringia kädestä.) Olet ollut hyvä ystäväni, Arthur, läpeensä hyvä ystävä.

LORDI GORING En tiedä, että olisin pystynyt tekemään paljoakaan hyväksesi, Robert, tähän saakka. Itse asiassa en ole kyennyt tekemään mitään puolestasi, sikäli kuin voin nähdä. Olen kokonaan pettynyt itseni suhteen.

SIR ROBERT CHILTERN Olet saanut minut kykeneväksi puhumaan totta sinulle. Se on jotakin. Totuus on aina tukahtunut sisimpääni.

LORDI GORING Ah. Totuus on sellainen asia, josta olen pyrkinyt selvenemään niin pian kuin suinkin. Paha tapa, tavallaan. Synnyttää klubissa etenkin vanhempain jäsenten epäsuosiota. He kutsuvat sitä omahyväisyydeksi. Kenties se sitä onkin.

SIR ROBERT CHILTERN Kiittäisin Jumalaa, jos olisin syntynyt puhumaan totta ja elämään totuudessa. Ah, suuri asia elämässä on — elää totuudessa. (Huokaa ja käy ovea kohti.) Tulen luoksesi pian jälleen, Arthur, täytyyhän minun?

LORDI GORING Tietenkin. Milloin vain haluat. Menen katsomaan Bacheloriin pallopeliä tänä iltana, ellen satu keksimään jotain parempaa tehtävää. Mutta tulen takaisin huomenaamuksi. Jos jonkin sattuman vuoksi haluat tavata minua yöllä, niin lähetä tieto suoraan Curzon-kadulle.

SIR ROBERT CHILTERN Kiitän sinua. (Kun hän menee ovea kohti, tulee lady Chiltern naiskammiostaan.)

LADY CHILTERN
Ethän mene, Robert?

SIR ROBERT CHILTERN
Minulla on eräitä kirjeitä kirjoitettavana, rakas.

LADY CHILTERN (Mennen hänen luokseen.) Teet liiaksi työtä, Robert. Et näytä koskaan ajattelevan itseäsi, ja näytät niin väsyneeltä.

SIR ROBERT CHILTERN
Ei se mitään, rakas, ei mitään. (Suutelee häntä ja poistuu.)

LADY CHILTERN (Lordi Goringille.) Istukaa. Olen niin iloinen vierailustanne. Haluan puhella kanssanne — niinpä niin, en hatuista, en liioin naisten vapaamielisestä yhdistyksestä. Teitä huvittaa liiaksi edellinen puheenaihe ja jälkimäinen ei läheskään riittävästi.

LORDI GORING
Te haluatte keskustella kanssani rouva Cheveleystä?

LADY CHILTERN Niin kyllä. Olette arvannut oikein. Lähdettyänne eilen illalla, pääsin selville, että hän oli puhunut täyttä totta. Tietysti minä sain Robertin heti hänelle kirjoittamaan kirjeen ja peruuttamaan lupauksensa.

LORDI GORING
Niin hän on kertonut tehneensä.

LADY CHILTERN Jos hän olisi sen pitänyt, olisi se ollut ensimäinen kari hänen aina niin selvällä urallaan. Robertin tulee olla moitteen yläpuolella. Hän ei ole kuten muut miehet. Hän ei saata tehdä kuten muut miehet. (Katsoo lordi Goringia, joka pysyy vaiti.) Ettekö ole kanssani yhtä mieltä? Te olette Robertin paras ystävä. Te olette meidän parhain ystävämme, lordi Goring. Ei kukaan, paitsi minua, tunne Robertia paremmin kuin te. Hän ei salaa minulta mitään, enkä luule hänen teiltäkään mitään salaavan.

LORDI GORING
Totta kyllä, hän ei salaa minulta mitään. Ainakin niin uskon.

LADY CHILTERN Enkö ole oikeassa häntä kunnioittaessani? Tiedän olevani. Mutta puhukaa minulle vapaasti.

LORDI GORING
(Katsoen vilpittömästi häneen.) Aivan vapaastiko?

LADY CHILTERN
Varmasti! Teillä ei ole mitään salattavaa — onko teillä?

LORDI GORING Ei mitään. Mutta rakas lady Chiltern, ajattelen, jos minun sallitte niin sanoa, että käytännöllisessä elämässä — — —

LADY CHILTERN
(Hymyillen.) Jota te tunnette niin vähän, lordi Goring.

LORDI GORING Josta en tunne mitään kokemuksen perusteella, vaan kuitenkin jotakin havaintojen pohjalla. Ajattelen, että käytännöllisessä elämässä on menestymisessä jotakin, todellisessa menestyksessä eräänlaista pientä häikäilemättömyyttä; kunnianhimossa on aina jotakin häikäilemätöntä. Kun kerran mies on päättänyt sydämessään ja sielussaan tavoittaa erikoisen päämäärän, niin jos hänen on kiipeäminen jyrkkää kalliota, hän kiipeää jyrkkää kalliota; jos hänen on käytävä liejussa — —

LADY CHILTERN
Niin mitä?

LORDI GORING
Hän kävelee liejussa. Tietenkin puhelen yleensä elämästä.

LADY CHILTERN (Vakavasti.) Toivon niin. Minkätähden katsotte minuun niin oudosti, lordi Goring?

LORDI GORING Lady Chiltern. Olen tosiaan ajatellut, että kenties teillä on eräissä kohdin liian ankara elämänkatsomus. Ajattelen, että — — — te usein ette osoita riittävästi armahtavaisuutta. Joka luonteessa on heikkoja kohtia, tahi pahempaa kuin heikkous. Otaksukaamme esimerkiksi, että joku julkisuuden mies, isäni tai lordi Merton tai Robert — sanokaamme — olisi vuosia sitten kirjoittanut mielettömän kirjeen jollekin — — —

LADY CHILTERN
Mitä tarkoitatte mielettömällä kirjeellä?

LORDI GORING
Kirje, joka vakavasti saattaa huonoon valoon jonkun aseman.
Esitän vain kuvitellun tapauksen.

LADY CHILTERN Robert ei voi tehdä mieletöntä tekoa yhtä vähän kuin väärää tekoa.

LORDI GORING (Pitkän vaitiolon jälkeen.) Kuka tahansa saattaa tehdä mielettömän teon. Kuka tahansa voi tehdä väärän teon.

LADY CHILTERN Oletteko pessimisti? Mitä sanovat toiset keikarit? Ne varmaan kaikki käyvät surupuvussa.

LORDI GORING (Nousten.) Ei, lady Chiltern, en ole pessimisti. Itse asiassa en ole varma, että täysin tiedän, mitä pessimismi todella tarkoittaa. Ainoa, minkä tiedän on se, että elämää ei voida ymmärtää ilman suurta armahtavaisuutta, ei voida elää ilman paljoa armahtavaisuutta. Rakkaus, eikä saksalainen filosofia, on tuon sanan todellinen ilmaisu, olkoonkin sen läheisin tulkinta mikä hyvänsä. Ja jos teillä, lady Chiltern, milloinkaan on murhe, kääntykää luottamuksella puoleeni heti ja tahdon auttaa teitä kaikin tavoin kykyni mukaan. Jos milloin haluatte kohdata minua, niin hakekaa apuani, ja te saatte sen. Tulkaa heti luokseni.

LADY CHILTERN (Katsoen häntä ihmetyksellä.) Lordi Goring, te puhutte kovin vakavasti. En käsittääkseni milloinkaan ennen ole kuullut teidän puhelevan vakavasti.

LORDI GORING
(Hymähtäen.) Teidän tulee suoda anteeksi minulle, lady Chiltern.
Sitä ei tapahdu uudelleen, jos voin auttaa.

LADY CHILTERN Mutta pidän teistä, kun olette vakava. (Mabel Chiltern lähestyy, mitä hurmaavin puku yllään.)

MABEL CHILTERN
Rakas Gertrud, elä sano niin hirveitä asioita lordi Goringille.
Vakavuus ei sovi hänelle laisinkaan. Hyvää iltaa, lordi Goring.
Suvaitkaa olla niin tavallinen kuin voitte.

LORDI GORING Olisin halukas, neiti Mabel, mutta pelkään olevani jonkun verran pois tolaltani tänä aamuna. Ja sitäpaitsi nyt on minun mentävä.

MABEL CHILTERN
Juuri kun olen tullut sisään. Mikä hirmuinen tapa teillä on?
Olen varma, että olette kovin huonosti kasvatettu.

LORDI GORING
Olen kylläkin.

MABEL CHILTERN
Toivon, että minä olisin saanut teidät kasvattaa.

LORDI GORING
Olen pahoillani, ettette sitä tehnyt.

MABEL CHILTERN
Se on liian myöhäistä nyt, luulen mä.

LORDI GORING
(Hymyillen.) En ole niin varma.

MABEL CHILTERN
Tuletteko huomenaamulla ratsastamaan?

LORDI GORING
Kyllä, kello kymmenen.

MABEL CHILTERN
Elkää unohtako!

LORDI GORING Tietenkään en! Sivumennen, lady Chiltern, ei ole mitään vierastenne luetteloa tämänpäiväisessä Morning Post'issa. Se on varmaan tullut täyteen piirineuvoston tahi jonkun muun kokouksen selostuksista tai muusta sellaisesta. Saisinko minä luettelon? Minulla on erikoinen syy kysyä sitä.

LADY CHILTERN
Olen varma, että herra Trafford voi antaa sen.

LORDI GORING
Paljon kiitoksia!

MABEL CHILTERN
Tommy on Lontoon hyödyllisin henkilö.

LORDI GORING
(Kääntyen häneen.) Ja kuka on koristeellisin?

MABEL CHILTERN
(Riemuiten.) Minä.

LORDI GORING
Kuinka viisasta, että sen arvasitte. (Ottaa hattunsa ja keppinsä.)
Hyvästi, neiti Chiltern. Muistattehan, mitä sanoin teille, tottakai
muistatte?

LADY CHILTERN
Kyllä, mutta en tiedä, miksi sitä sanoitte minulle.

LORDI GORING
Tuskin tiedän itsekään. Hyvästi, neiti Mabel.

MABEL CHILTERN (Näyttäen hieman pettyneeltä.) Olisin toivonut, ettette olisi mennyt. Minulla on ollut neljä omituista seikkailua tänä aamuna; neljä ja puolikin itse asiassa. Te voisitte viipyä ja kuulla jotain niistä.

LORDI GORING Kuinka itsekästä, että teillä on neljä ja puoli. Minulle ei jää mitään.

MABEL CHILTERN
En soisi teillä olevan yhtään. Ne eivät olisi teille hyväksi.

LORDI GORING Se on ensimäinen epäystävällisyys, minkä milloinkaan olette minulle sanonut. Kuinka loistavasti sen sanoittekaan! — Kello kymmenen huomenaamuna.

MABEL CHILTERN
Täsmälleen.

LORDI GORING
Aivan täsmälleen. Mutta elkää tuoko herra Traffordia.

MABEL CHILTERN
(Hieman keikauttaen päätään.) Tietenkään en tuo Tommy
Traffordia. Tommy Trafford on suuressa epäsuosiossa.

LORDI GORING
Olen hyvilläni kuullessani sen. (Kumartaa ja menee ulos.)

MABEL CHILTERN
Gertrud, sinä puhuisit Tommy Traffordin kanssa!

LADY CHILTERN Mitä on poloinen herra Trafford nykyään tehnyt? Robert sanoo, että hän on parhain sihteeri, mitä hänellä on koskaan ollut.

MABEL CHILTERN No niin, Tommy on taasen minua kosinut. Tommy ei todella tee mitään muuta kuin kosii minua. Hän kosi minua eilen illalla musiikkihuoneessa, ollessani aivan suojaton, kun siellä soitti hyvin harjoitettu kolmikko. En uskaltanut lausua vähintäkään purevaa vastausta, tuota tuskin tarvitsee kertoa sinulle. Jos olisin sen tehnyt, olisi se keskeyttänyt heti soitannon. Soitannolliset ihmiset ovat niin mahdottoman kohtuuttomia. He aina haluavat, että ihminen tulisi mykäksi samassa hetkessä, kun tämä ikävöi tulla täysin kuuroksi. — Sitten hän kosi minua selkeällä päivällä tänä aamuna vastapäätä tuota kamalaa Achilleyn veistokuvaa. Todellakin, tapahtumat, jotka suoritetaan vastapäätä tuota taideteosta, ovat aivan kauhistavia. Poliisin pitäisi kajota niihin. Välipalaa syötäessä näin hänen silmiensä hohteesta, että hän aikoi taasen kosia, ja minä onnistuin estämään hänet juuri ajoissa vakuuttamalla hänelle, että olen bimetallisti. Onneksi en tiedä, mitä bimetallismi tarkoittaa. Enkä luule, että kukaan muukaan tietää. Mutta tuo huomautus musersi kymmeneksi minuutiksi Tommyn. Hän näytti aivan järkytetyltä. Ja sitten Tommyllä on niin kiusallinen tapa kosia. Jos hän kosisi käyttäen äänensä yläsointua, niin en niin paljon välittäisi. Se tekisi jonkinmoisen vaikutuksen kuulijaan. Mutta hän tekee sen niin hirveän tutunomaisella tavalla. Kun Tommy alkaa olla romanttinen, niin hän puhuttelee toista aivan kuin lääkäri. Pidän paljon Tommystä, mutta hänen tapansa kosia on aivan vanhanaikainen. Toivon, Gertrud, että puhuisit hänen kanssaan ja sanoisit, että on riittävän usein, jos kosii kerta viikossa jotakuta, ja että tulee tehdä se aina tavalla, joka tekee jonkun vaikutuksen toisen huomaavaisuuteen.

LADY CHILTERN Rakas Mabel! Elä puhele tuolla tapaa. Sitäpaitsi Robertilla on herra Traffordista hyvin korkeat ajatukset. Hän uskoo tällä olevan loistavan tulevaisuuden edessään.

MABEL CHILTERN Oi. En mistään hinnasta auringon alla mene naimisiin miehen kanssa, jolla on tulevaisuus edessään.

LADY CHILTERN
Mabel!

MABEL CHILTERN Tiedän, rakas. Sinä menit naimisiin miehelle, jolla oli tulevaisuus, etkö mennytkin? Mutta Robert oli nero ja sinulla on ylevä, itseuhraava luonne. Sinä siedät neroa. Minulla ei ole luonnetta lainkaan, ja Robert on ainoa nero, jota voisin koskaan suvaita. Uskon, että he säännöllisesti ovat aivan mahdottomia. Nerot puhuvat niin paljon, eikö niin? Sellainen huono tottumus! Ja aina ne ajattelevat itseään, kun tahtoisin, että ne ajattelisivat minua. Minun täytyy mennä harjoituksiin lady Basildonin luo. Sinähän muistat, että me toimeenpanemme kuvaelman, muistathan? Eräänlaisen riemukulun, en tiedä minkä. Toivon sen olevan minun riemukulkuni. Ainoa voittokulku, joka minua nykyään huvittaa. (Suutelee lady Chilterniä ja poistuu; tulee sitten juosten takaisin.) Oi! Gertrud, tiedätkö, kuka tulee sinua katsomaan? Tuo kamala rouva Cheveley rakastettavimmassa asussaan. Oletko kutsunut hänet?

LADY CHILTERN
(Nousten.) Rouva Cheveley! Tulee minua tapaamaan! Mahdotonta!

MABEL CHILTERN Vakuutan sinulle, hän tulee porraskäytävässä täydessä koossaan ja elävänä, mutta ei läheskään niin luonnollisena.

LADY CHILTERN Ei sinun tarvitse odottaa, Mabel. Muista, lady Basildon odottaa sinua.

MABEL CHILTERN
Oi! Minun täytyy tervehtiä lady Markbya. Hän on ihastuttava.
Olen mielelläni hänen käytettävänään.

MASON
(Tulee sisään.) Lady Markby ja rouva Cheveley.

LADY CHILTERN (Astuen näitä kohti.) Rakas lady Markby. Kuinka kauniisti, että poikkesitte luokseni. (Puristaa tämän kättä ja kumartaa hieman kylmästi rouva Cheveleylle.) Ettekö istuudu, rouva Cheveley?

ROUVA CHEVELEY Kiitos! Onko tämä neiti Chiltern? Tutustuisin niin mielelläni häneen.

LADY CHILTERN Mabel, rouva Cheveley haluaa tutustua sinuun, (Mabel Chiltern nyökkää jonkun verran.)

ROUVA CHEVELEY
(Istuutuen.) Pukunne oli niin viehättävä eilen illalla, neiti
Chiltern. Niin yksinkertainen ja sopiva.

MABEL CHILTERN Todellako? Minun täytyy kertoa ompelijalleni. Se on häntä ilahduttava. Hyvästi, lady Markby!

LADY MARKBY
Joko menette?

MABEL CHILTERN
Olen pahoillani, mutta minun on mentävä. Olen menossa harjoituksiin.
Minun on seistävä päälläni eräässä kuvaelmassa.

LADY MARKBY Päällänne, lapsukainen? Oi, toivon, ettei toki. Uskon, että se on perin epäterveellistä. (Istuu sohvaan lady Chilternin viereen.)

MABEL CHILTERN Mutta se onkin oivallista hyväntekeväisyystarkoitusta varten: nälkäpalkalla työskenteleväin auttamiseksi, ne ovat ainoat ihmiset, jotka todella herättävät mielenkiintoani. Minä olen sihteeri ja Tommy Trafford on rahastonhoitaja.

ROUVA CHEVELEY
Ja mitä on lordi Goring?

MABEL CHILTERN
Oi! Lordi Goring on esimies.

ROUVA CHEVELEY Tuo toimi sopii hänelle suuremmoisesti, ellei hän ole huonontunut siitä, kun hänet aikaisemmin tunsin.

LADY MARKBY (Moittien.) Te olette huomattavan nykyaikainen, Mabel. Kenties hiukan liian nykyaikainen. Ei mikään ole niin vaarallista kuin olla liian nykyaikainen. Saattaa muuttua vanhanaikaiseksi aivan äkkiä. Tunnen monta esimerkkiä siitä.

MABEL CHILTERN
Sehän on kamala mahdollisuus.

LADY MARKBY Ah, rakkaani, elkää huoliko hermostua. Te tulette aina pysymään mahdollisimman somana. Se onkin parhain kuosi ja ainoa kuosi, jonka Englanti on onnistunut soveltamaan käytäntöön.

MABEL CHILTERN (Kumartaen.) Kiitän teitä paljon, lady Markby sekä Englannin että itseni puolesta. (Poistuu.)

LADY MARKBY (Kääntyen lady Chilterniin.) Rakas Gertrud, me juuri saavuimme tiedustamaan, onko rouva Cheveleyn timanttista rintaneulaa löydetty?

LADY CHILTERN
Täälläkö?

ROUVA CHEVELEY Niin. Olin sen kadottanut palatessani Claridgeen ja ajattelin, että olisin mahdollisesti pudottanut sen tänne.

LADY CHILTERN En ole siitä kuullut mitään, mutta lähetän kutsumaan hovimestarin ja kysyn. (Koskettaa kelloa.)

ROUVA CHEVELEY Oi, pyydän, elkää vaivautuko lady Chiltern. Luulen, että kadotin sen operassa ennen tänne tuloamme.

LADY MARKBY Ah niin! Otaksun, että se tapahtui operassa. Asianlaita on, että me kaikki hyörimme ja pyörimme nykypäivinä niin paljon, että kummastelen, miten meillä on mitään kelpaavaa yllämme jonkun illanvieton perästä. Itse tiedän tuon, kun tulen takaisin salongista, tunnen aina, ikäänkuin ei minulla olisi tilkkua ylläni paitsi vähäistä säädyllisen maineen riekaletta, joka juuri riittää estämään alempia luokkia tekemästä kiusallisia huomautuksiaan vaunujen ikkunain läpi. Itse asiassa on seurapiirissämme julmasti liikaväestöä. Tosiaan, jonkun tulisi järjestää varsinainen suunnitelma siirtolaisuuden auttamiseksi. Se saisi aikaan melko paljon hyvää.

ROUVA CHEVELEY Olen täysin samaa mieltä kanssanne, lady Markby. Siitä on lähes kuusi vuotta, kun olen ollut huvikauden ajalla Lontoossa, ja minun täytyy sanoa, että seurapiiri on tullut hirveän kirjavaksi. Näkyy mitä omituisimpia ihmisiä kaikkialla.

LADY MARKBY Se on aivan totta. Mutta niitä ei ole tarvis tuntea. Olen varma, että en tunne puolia ihmisiä, jotka tulevat kotiini. Tosin kuulemastani päättäen en haluaisikaan.

(Mason lähestyy.)

LADY CHILTERN
Millaisen rintaneulan kadotitte, rouva Cheveley?

ROUVA CHEVELEY
Timanttisen käärmeneulan, jossa oli rubiini, melko suuri rubiini.

LADY MARKBY
Ajattelin, että sanoitte siinä olevan safiirin päässä, rakas.

ROUVA CHEVELEY
(Hymyillen.) Ei, lady Markby, — rubiini.

LADY MARKBY
(Nyökäten päätään.) Ja hyvin somistava, olen aivan varma.

LADY CHILTERN Onko rubiinin kaunistamaa, timanttista rintaneulaa löydetty jostakin huoneista tänä aamuna, Mason?

MASON
Ei, lady.

ROUVA CHEVELEY Ei se ole todellakaan niin tärkeää, lady Chiltern. Olen pahoillani, että olen tuottanut teille hankaluutta.

LADY CHILTERN
(Kylmästi.) Oi, ei siitä ole mitään hankaluutta. Riittää, Mason.
Voitte tuoda teetä. (Mason poistuu.)

LADY MARKBY Tosiaan, minun täytyy sanoa, on mitä kiusallisinta kadottaa jotain. Muistan kuinka kerran eräässä kylpylässä vuosia sitten hukkasin kaivohuoneessa erinomaisen sievän kohokuvalla kaunistetun rannerenkaan, jonka sir John oli minulle antanut. Tietääkseni hän ei ole senjälkeen antanut minulle niin mitään, ikävä kertoa. Hän on valitettavasti mennyt pilalle. Todellakin tuo hirveä Alahuone aivan tuhoaa meiltä meidän aviomiehemme. Minä pidän Alahuonetta kaikkein suurimpana iskuna onnelliselle avioelämälle senjälkeen kun tuo kauhea asia, jota kutsutaan naisen korkeammaksi sivistykseksi, keksittiin.

LADY CHILTERN
Ah, on harhaoppista sanoa sellaista tässä huoneessa, lady Markby.
Robert on suuri naisten ylemmän sivistyksen esitaistelija ja niin
myös minä pelkään olevani.

ROUVA CHEVELEY Miesten korkeampaa sivistystä näkisin mielelläni. Miehet sitä niin surkeasti tarvitsisivat.

LADY MARKBY He tarvitsisivat, rakkaani. Mutta epäilen, että sellainen suunnitelma tulisi hyvin epäkäytännölliseksi. Luullakseni miehillä ei ole paljoakaan kehittymiskykyä. Mies on päässyt niin pitkälle kuin voi, ja se ei ole kaukana, eihän. Verraten naiseen, no niin, te rakas Gertrud kuulutte nuorempaan sukupolveen, ja olen varma, että myönnätte sen empimättä. Minun aikanani, kylläkään, ei meitä opetettu mitään ymmärtämään. Se oli vanha järjestelmä, ja ihmeen mielenkiintoinen se oli. Vakuutan teille, että se asiain paljous, jota minä ja poloinen siskoni opetettiin olemaan ymmärtämättä, oli aivan erinomainen. Mutta nykyajan naiset ymmärtävät kaiken, niin sanotaan.

ROUVA CHEVELEY Paitsi aviopuolisoaan. Se on ainoa asia, jota nykyaikainen nainen ei koskaan ymmärrä.

LADY MARKBY Ja se onkin hyvä asia, rakas, rohkenen sanoa. Moni hyvä koti särkyisi, jos he sen tekisivät. Ei teidän, Gertrud, tarvitsee minun tuskin sanoa. Te olette ottanut malliaviomiehen. Toivoisin, että voisin sanoa samaa itsestäni. Mutta siitä lähtien kun sir John on ottanut tavaksi seurata parlamentin keskusteluja säännöllisesti, mitä hänellä ei koskaan ollut tapana tehdä hyvinä entisaikoina, on hänen puhetapansa tullut aivan sietämättömäksi. Hän näyttää aina ajattelevan puhuvansa Alahuoneelle, ja lopputulos on, että milloin hän puhuneekin maanviljelystyöväestä tai Walesin kirkosta tai muusta yhtä sopimattomasta aiheesta, on minun pakko lähettää kaikki palvelijat pois huoneesta. Ei ole miellyttävää nähdä oman hovimestarinsa, joka on ollut talossa kaksikymmentäkolme vuotta, todella punastuvan tarjoilupöydän luona ja lakeijan nurkassa vääristelevän kasvojaan kuin sirkusnäyttelijän. Vakuutan teille, että elämäni menee aivan rappiolle, ellei Johnia pian lähetetä Ylähuoneeseen. Hän ei harrastaisi silloin mitään politiikkaa eihän? Lordien huone on niin viisas. Se on herrasmiesten yhtymä. Mutta nykyisessä tilassaan sir John on tosiaan suuri koettelemus. Niinpä tänä aamuna kesken aamiaista hän nousi lieden eteen matolle, pisti kädet taskuihinsa ja piti kimakalla äänellä puheen maakunnalle. Tarvitsee tuskin sanoa, että läksin pöydästä niin pian kuin olin juonut toisen kupin teetä. Mutta hänen voimakas puheensa kuului yli koko talon. Uskon, Gertrud, ettei Robert ole sellainen.

LADY CHILTERN
Mutta minulla on hyvin paljon mielenkiintoa politiikkaan, lady
Markby. Kuulen mielelläni Robertin siitä puhuvan.

LADY MARKBY Niinpä niin, toivon, että hän ei ole niin uskollinen ikivanhoille sinisille kirjoille kuin sir John on. En luule, että ne ovat kenellekään aivan mieltäylentävää luettavaa.

ROUVA CHEVELEY (Hitaasti.) En ole koskaan lukenut sinistä kirjaa. Pidän enemmän keltakantisista kirjoista.

LADY MARKBY (Tekeytyen tietämättömäksi.) Keltainen on iloisempi väri, eikö olekin? Minulla oli tapana aikaisempina päivinä pitää enimmäkseen keltaisia pukuja ja tekisin niin nytkin, ellei sir John olisi niin kiusallisen omalaatuinen huomioissaan, ja mies on aina pukukysymyksessä naurettava, eikö olekin?

ROUVA CHEVELEY Oi, ei! Tietääkseni miehet ovat ainoat asiantuntijat pukujen alalla.

LADY MARKBY Todellakin? Eipä sitä saata sanoa sen perusteella, millaisia hattuja he käyttävät, vai voiko?

  (Hovimestari lakeijan seuraamana tulee. Tee on katettu pienelle
  pöydälle lady Chilternin luo.)

LADY CHILTERN
Saanko luvan tarjota hieman teetä, rouva Cheveley?

ROUVA CHEVELEY Kiitos! (Hovimestari ojentaa rouva Cheveleylle kupin teetä tarjottimella.)

LADY CHILTERN
Hieman teetä, lady Markby?

LADY MARKBY Ei, kiitos, rakas. (Palvelijat poistuvat.) Itse asiassa olen luvannut poiketa kymmeneksi minuutiksi tapaamaan poloista lady Brancasteria, jolla on hyvin suuri suru. Hänen tyttärensä, aivan hyvin kasvatettu neitonen kylläkin, on täydellä todella kihlautunut aikeessa mennä naimisiin erään Shropshiren kappalaisen kanssa. Se on kovin surullista, tosiaankin kovin surullista. En käsitä tuota nykyaikaista pappiskiihkoa. Minun aikanani me tytöt tietenkin näimme heidän juoksentelevan seudulla kuin kaniinien. Mutta tarvitsee tuskin mainita, ettemme koskaan välittäneet heistä niin mitään. Mutta olen kuullut, että nykyään maan hienosto on aivan mieltynyt heihin. Käsittääkseni tuo on mitä jumalattominta. Ja sitten vanhin poika on riitaantunut isänsä kanssa, ja kerrotaan, että kun he tapaavat klubilla, niin lordi Brancaster aina vetäytyy The Timesin raha-asiain kirjotusten suojaan. Kuinka lieneekin, niin uskon, että tuo on aivan tavallinen ilmiö nykyään ja että on otettava erikoinen ylipainos The Timesistä kaikkia St. Jamesin kadun klubeja varten. On niin paljon poikia, jotka välttävät joutua minkäänlaiseen kosketukseen isiensä kanssa, ja paljon isiä, jotka eivät halua puhutella poikiaan. Mielestäni täytyy tuota suuresti valittaa.

ROUVA CHEVELEY
Niin minustakin. Isillä on nykyään niin paljon pojiltaan opittavaa.

LADY MARKBY
Todellakin, rakas? Mitä?

ROUVA CHEVELEY Elämän taitoa. Ainoa todella hieno taide, jota nykyaikana harjoitamme.

LADY MARKBY (Ravistaen päätään.) Ah. Pelkäänpä, että lordi Brancaster tuntee sitä melko paljon. Enemmän kuin hänen vaimoparkansa milloinkaan tunsi. (Kääntyen lady Chilterniin.) Tunnetteko lady Brancasterin, vai ettekö, rakas?

LADY CHILTERN Jonkun verran ulkonäöltä. Hän asuskeli Langtonissa viime syksynä, kun olimme siellä.

LADY MARKBY Niinpä niin. Kuten kaikki voimakkaat naiset, on hän kuin itse onnellisuus, jossa ei huomaa mitään varjoa. Kuitenkin hänen perheessään on paljon murhenäytelmiä, lukuunottamatta tätä pastorin juttua. Sisarensa, rouva Jekyllin elämä oli hyvin onneton ilman hänen omaa syytään, täytyy ikäväkseni kertoa. Hän oli kerrassaan niin murtunut, että hän meni erääseen luostariin tahi jonnekin operanäyttämölle, olen unohtanut minne. Ei! Luullakseni hän perusti koristeompeluliikkeen. Tiedän vain, että hän kadotti kaiken halun elämän iloihin. (Nousten.) Ja nyt Gertrud, jos sallitte, jätän rouva Cheveleyn huostaanne ja tulen hakemaan hänet neljännestunnin perästä. Tai kenties, rakas rouva Cheveley, te haluatte odottaa vaunuissa sillä aikaa, kun pistäydyn lady Brancasterilla. Kun vierailuni tarkotus on vain osanoton ilmaisu, niin en viivy kauvan.

ROUVA CHEVELEY (Nousten.) Enpä halua odottaa vaunuissa ensinkään, on mahdollista, että joutuu jonkun katseltavaksi.

LADY MARKBY Niinpä kyllä! Olen kuullut, että tuo pastori hiiviskelee aina talon ympärillä.

ROUVA CHEVELEY
Pelkäänpä, että en ole huvitettu tytön ystävistä.

LADY CHILTERN
(Nousten.) Oi! Toivon, että rouva Cheveley viipyy täällä vähän.
Haluaisin jonkun minuutin puhella kanssanne.

ROUVA CHEVELEY Kuinka ystävällistä, lady Chiltern! Uskokaahan, ei mikään tuottaisi minulle suurempaa iloa.

LADY MARKBY Ah! Epäilemättä teillä molemmilla on paljon hupaisia kouluaikain muistoja, joista voitte keskenänne jutella. Hyvästi Gertrud! Saanko tavata teitä Bonarin luona tänä iltana? Hän on keksinyt uuden ihmeellisen neron. Hän toimii — eipä niin mitään, luulen ma. Se on suuri elvytys, eikö olekin?

LADY CHILTERN
Robert ja minä aterioimme kotona tänä iltana, ja enpä luule
lähteväni minnekään sen jälkeen. Robertin tietysti on oltava
Alahuoneessa. Mutta siellä ei ole mitään mielenkiintoista.

LADY MARKBY Syötte päivällistä kotona? Onko tuo nyt viisasta? Ah, unohdin, teidän miehenne on poikkeus. Minun on tavallinen sääntö, ja mikään ei vanhenna naista niin nopeaan kuin naimisissa olo tavallisen säännön kanssa. (Poistuu.)

ROUVA CHEVELEY Ihmeellinen nainen tuo lady Markby, eikö olekin! Puhuu enemmän ja sanoo vähemmän kuin kukaan, jonka milloinkaan olen tavannut. Hän on luotu julkiseksi puhujaksi paljon enemmän kuin miehensä, vaikka tämä on perikuvallinen englantilainen, aina hölmö ja tavallisesti voimakas.

LADY CHILTERN (Ei vastaa, vaan jää seisomaan. Hetken vaitiolo. Sitten molempain naisten katseet kohtaavat toisensa. Lady Chiltern on tuiman ja kalpean näköinen. Rouva Cheveley näyttää päinvastoin huvitetulta.) Rouva Cheveley, käsittääkseni on oikein sanoa teille aivan avoimesti, että jos tiesin, kuka te todella olitte, en olisi kutsunut teitä kotiini eilen illalla.

ROUVA CHEVELEY
(Nenäkkäästi hymyillen.) Todellako?

LADY CHILTERN
En olisi voinut sitä tehdä.

ROUVA CHEVELEY Näen, että kaikkien näitten vuosien jälkeen ette ole niin hiventäkään muuttunut, Gertrud.

LADY CHILTERN
En koskaan muutu.

ROUVA CHEVELEY (Kohottaen kulmakarvojaan.) Sillä elämä ei ole teille mitään opettanut.

LADY CHILTERN Se on opettanut, että henkilö, joka kerran on ollut vikapää epärehelliseen ja kunniattomaan tekoon, saattaa sitä olla toistekin, ja tulee häntä karttaa.

ROUVA CHEVELEY
Tulisitteko sovittamaan tuon säännön jokaiseen?

LADY CHILTERN
Kyllä jokaiseen, ilman poikkeusta.

ROUVA CHEVELEY Sitten olen pahoillani puolestanne, Gertrud, hyvin pahoillani puolestanne.

LADY CHILTERN Varmaankin huomaatte nyt, että monesta syystä enempi tuttavuus meidän välillämme sinä aikana kun Lontoossa viivytte, on mahdoton.

ROUVA CHEVELEY (Nojaten tuoliinsa.) Tehän tiedätte Gertrud, että en halua teidän puhuvan moraalia hituistakaan. Moraali on aivan yksinkertaisesti tapa, miten suhtaudumme ihmisiin, joista emme henkilökohtaisesti pidä. Te ette pidä minusta. Olen täysin tietoinen siitä. Ja minä olen aina teitä inhonnut. Ja kuitenkin olen tullut tänne tekemään teille erään palveluksen.

LADY CHILTERN (Halveksien.) Samanlaisen palveluksen kuin se, minkä halusitte tehdä miehelleni eilen illalla, otaksun. Taivaan kiitos, pelastin hänet siitä.

ROUVA CHEVELEY (Kavahtaen pystyyn.) Tekö saitte hänet kirjottamaan tuon julkean kirjeen minulle? Tekö saitte hänet purkamaan lupauksensa.

LADY CHILTERN
Niin.

ROUVA CHEVELEY Sitten on teidän saatava hänet se pitämään. Annan teille aikaa huomenaamuun, en enempää. Jos ei miehenne sen ajan kuluttua vakavasti sitoudu auttamaan minua tuossa suuressa suunnitelmassa, josta minulla on etuja…

LADY CHILTERN
Tuossa kavalassa keinottelussa…

ROUVA CHEVELEY Kutsukaa sitä kuinka haluatte. Teidän miehenne kohtalo on minun käsissäni, ja jos te olette viisas, niin saatatte hänet tekemään, mitä vaadin.

LADY CHILTERN (Nousten ja kävellen häntä kohti.) Te olette sietämätön. Mitä miehelläni on teidän kanssanne tekemistä? Teidänlaisenne naisen?

ROUVA CHEVELEY (Katkerasti naurahtaen.) Tässä maailmassa vertaiset tapaavat toisensa. Sentähden, että miehenne itse on petollinen ja epärehellinen, sovimme niin hyvin yhteen. Teidän ja hänen välillään on ammottava kuilu. Hän ja minä olemme läheisemmät kuin ystävät. Olemme viholliset, jotka ovat yhteenkietoutuneet. Sama rikos solmii meidät.

LADY CHILTERN Kuinka rinnastatte miestäni itsenne kanssa? Kuinka rohkenette uhitella häntä ja minua. Menkää talostani. Te olette sopimaton täällä.

(Sir Robert Chiltern tulee takaapäin. Hän kuulee vaimonsa viime sanat ja näkee, keneen ne ovat kohdistetut. Hän muuttuu kuolon kalpeaksi.)

ROUVA CHEVELEY Teidän talonne! Talo, joka on ostettu kunniattomuuden hinnalla. Talo, missä kaikki on maksettu petoksella. (Kääntyy ja katsoo Robert Chilterniin.) Kysykää häneltä, mikä on hänen menestyksensä alkulähde. Antakaa hänen kertoa, kuinka hän myi virastosalaisuuden pörssihuijarille. Kuulostakaa häneltä, mistä saatte kiittää asemaanne.

LADY CHILTERN
Se ei ole totta! Robert! Se ei ole totta!

ROUVA CHEVELEY (Osottaen Robert Chilterniä ojennetulla sormellaan.) Katsokaa häntä! Voiko hän sen kieltää? Uskaltaako hän sen?

SIR ROBERT CHILTERN Menkää! Menkää heti kohta! Nyt olette tehnyt pahimman tekonne.

ROUVA CHEVELEY Pahimmanko? En ole kuitenkaan lopettanut teidän kanssanne, teidän kummankaan kanssa. Annan teille molemmille aikaa huomiseen keskipäivään saakka. Jos ette siihen mennessä suostu tekemään, mitä teiltä pyydän, niin tulee koko maailma tietämään, millainen on Robert Chilternin alkuperä.

(Sir Robert Chiltern soittaa kelloa. Mason tulee.)

SIR ROBERT CHILTERN Osoittakaa rouva Cheveley ulos. (Rouva Cheveley nousee, kumartaa eräänlaisella liioitetulla kohteliaisuudella lady Chilternille, joka ei tee mitään liikettä vastaukseksi. Kun hän sivuuttaa Robert Chilternin, joka seisoo oven likellä, pysähtyy hän hetkiseksi ja katsoo häntä suoraan kasvoihin. Sitten hän menee ulos; palvelija seuraa ja sulkee oven hänen perässään. Aviomies ja vaimo jäävät yksikseen. Lady Chiltern seisoo ikäänkuin kamalan unen vallassa. Sitten hän kääntyy ja katsoo miestään. Hän katsoo Robertia oudoin katsein, aivan kuin näkisi hänet ensi kertaa.)

LADY CHILTERN
Sinä myit virastosalaisuuden rahasta! Aloit elämäsi petoksella.
Rakensit urasi häpeälle. Oi, sano, että se ei ole totta. Valehtele
minulle! Valehtele minulle! Sano, ettei se ole totta.

SIR ROBERT CHILTERN Mitä tuo nainen sanoi, on aivan totta. Mutta Gertrud, kuuntele minua. Sinä et käsitä, kuinka minua houkuteltiin. Anna kerron sinulle koko asian. (Menee häntä kohti.)

LADY CHILTERN Elä lähesty minua. Elä koske minuun. Minusta tuntuu, että sinä olet tahrannut minut ainiaaksi. Oi. Millaista naamiota olet käyttänyt kaikki nämä vuodet. Möit itsesi rahalla. Oi, tavallinen varas olisi parempi. Sinä asetit itsesi kaupaksi korkeinta tarjousta vastaan. Myit itsesi markkinoilla. Valehtelit koko maailmalle. Ja kuitenkaan et tahdo valehdella minulle.

SIR ROBERT CHILTERN
(Syöksyen häntä kohti.) Gertrud, Gertrud!

LADY CHILTERN (Torjuen hänet takaisin ojennetuin käsin.) Elä puhu! Elä sano mitään! Äänesi herättää kauheita muistoja — muistoja asioista, jotka saivat minun sinua rakastamaan, muistoja sanoista, jotka saivat minut sinua rakastamaan, — muistoja, jotka nyt ovat minulle hirveitä. Ja kuinka minä arvostin sinua! Sinä olit mielestäni jotakin erikoisempaa kuin tavallinen elämä, puhdas, ylevä, rehellinen, ilman tahraa. Maailma näytti minusta hienommalta, koska sinä olit siinä, ja hyvyys oli todellisempaa senvuoksi, että sinä elit. Ja nyt — oi, — kun ajattelen, että tein sinunlaisesta miehestä ihanteen — elämäni ihanteen!

SIR ROBERT CHILTERN Siinä oli erehdyksesi. Siinä oli virheesi. Sen virheen kaikki naiset tekevät. Miksi te naiset ette voi meitä rakastaa virheinemme, kaikkinemme? Miksi asetatte meidät luonnottomalle jalustalle? Meidän kaikkein jalat ovat tomussa, niin hyvin naisten kuin miesten; mutta kun me miehet rakastamme naisia, me rakastamme tuntien heidän heikkoutensa, heidän hulluutensa, heidän vajavaisuutensa, sitä enemmän rakastamme ehkäpä juuri tästä syystä. Ei täydellisyys, vaan puutteellisuus tarvitsee rakkautta. Silloin kun olemme omain käsiemme tai toisten käsien haavoittamat, olisi rakkauden tultava parantamaan meitä, — mitä merkitystä rakkaudella muuten ollenkaan on? Kaikki synnit, paitsi synnin itseämme kohtaan tulisi rakkauden antaa anteeksi. Kaiken elämässä paitsi rakkaudettoman elämän antaisi uskollinen rakkaus anteeksi. Tällainen on miehen rakkaus. Se on avarampi, suurempi, enemmän ihmisystävällinen kuin naisen. Naiset ajattelevat tekevänsä miehestä ihanteen. Minkä he tekevät, on vain pelkkä pettävä epäjumala. Sinä teit väärän epäjumalasi minusta, ja minulla ei ollut rohkeutta laskeutua alas, näyttää sinulle haavojani, kertoa sinulle heikkouksistani. Pelkäsin, että menetän rakkautesi, kuten sen nyt olen kadottanut. Ja niinpä eilen illalla sinä murskasit minun elämäni, — niin sinä murskasit sen! Se mitä tuo nainen vaati minulta, ei ollut mitään siihen verraten, mitä hän minulle tarjosi. Hän tarjosi huolettomuuden, rauhan, varmuuden. Nuoruuteni synti, jonka olin luullut haudatuksi, nousi vastaani hirveänä, kamalana, pitäen kättään kurkullani. Olisin voinut sen ainiaaksi surmata, karkoittaa sen hautaansa, hävittää sen luettelon, polttaa ainoan todistuskappaleen vastaani. Sinä minut estit. Ei kukaan, paitsi sinä, sinä sen tiedät. Ja nyt, mitä on edessäni muuta kuin julkinen epäsuosio, rauniot, kauhea häväistys, maailman pilkka, syrjään syösty kunniaton elämä, syrjään syösty kunniaton kuolema mahdollisesti jonakin päivänä. Älkööt naiset tehkö enään ihanteita miehistä, älkööt nostako heitä enään alttareille, joiden edessä he kumartavat, tahi he saattavat raunioiksi toisten elämät yhtä perinpohjin kuin sinä — sinä, jota olen niin paljon rakastanut — olet tuhonnut minun elämäni. (Hän menee huoneesta. Lady Chiltern syöksyy häntä kohti, mutta ovi on suljettu, kun hän tavottaa sitä. Kalpeana tuskasta, hämmentyneenä, avuttomana, hän huojuu kuin kasvi vedessä. Hänen ojennetut kätensä näyttävät vapisevan ilmassa kuin kukat tuulessa. Sitten hän heittäytyy maahan sohvan viereen ja peittää kasvonsa käsillään. Hänen nyyhkytyksensä on kuin lapsen nyyhkytys.)

VÄLIVERHO.

KOLMAS NÄYTÖS.

Kirjasto lordi Goringin talossa, huone Adamsin tyyliä. Oikealta johtaa ovi saliin. Vasemmalla tupakkahuoneen ovi. Pari taiteovea taustalla, avautuen salonkiin päin. Tuli palaa. Phipps, hovimestari, järjestelee sanomalehtiä kirjoituspöydällä. Phippsistä katsojan saama päävaikutus on tunteettomuus. Intoilijat ovat määritelleet häntä ihanne-hovimestariksi. Sfinksi ei ole niin ilmeetön. Hän on naamio, jolla on käytöstapaa. Hänen henkisestä ja tunne-elämästään ei tiedetä mitään kertoa. Hänessä kuvastuu muodollisuuden valta-asema.

Lordi Goring tulee, yllään seurustelupuku, jossa on kukka napinlävessä. Hänellä on silkkihattu ja viitta, jossa on riippuva päähinesuojus. Käsissään valkeat käsineet ja Ludvig kuudennentoista ajan kuosinmukainen kävelykeppi. Hän on täydellisesti muodinmukainen keikari. Näkyy, että hän on välittömässä suhteessa nykyaikaiseen elämään, hän elää sitä, edustaa sitä. Hän on ensimmäinen hyvin puettu filosofi ajattelun historiassa.

LORDI GORING
Tuotteko minulle toisen kukan napinläpeen, Phipps!

PHIPPS Kyllä, lordi. (Ottaa hänen hattunsa, keppinsä ja viittansa sekä ojentaa uuden kukan tarjottimella.)

LORDI GORING Hyvin omalaatuinen esine, Phipps. Minä olen Lontoossa ainoa vähimmän tärkeä henkilö, joka käyttää kukkaa napinlävessä.

PHIPPS
Niin, lordi. Olen sen huomannut.

LORDI GORING
(Ottaen pois vanhan kukan napinlävestä.) Nähkääs, Phipps.
Se on muodinmukaisesti, mitä itse käytämme. Muotia vastaan on
se, mitä toiset käyttävät.

PHIPPS
Niin, lordi.

LORDI GORING
Yhtä selvästi on myös toisten ihmisten käytös kömpelöä.

PHIPPS
Niin, lordi.

LORDI GORING (Pannen paikalleen toisen kukan.) Ja valhetta, mitä toiset pitävät totena.

PHIPPS
Niin, lordi.

LORDI GORING Toiset ihmiset ovat ihan kauhistuttavia. Ainoa sopiva seura on oma itsemme.

PHIPPS
Niin, lordi.

LORDI GORING
Itsensä rakastaminen on alku elämän pituiseen tarinaan, Phipps.

PHIPPS
Niin, lordi.

LORDI GORING
(Katsoo itseään kuvastimessa.) Luullakseni en oikein pidä tästä
kukasta, Phipps. Se tekee minut vähän liian vanhan näköiseksi.
Näytänkö, niinkuin olisin jokseenkin parhaassa ijässä, katsohan
Phipps.

PHIPPS
En huomaa mitään muutosta teidän ylhäisyytenne ulkonäössä.

LORDI GORING
Ettekö, Phipps?

PHIPPS
En, herra lordi.

LORDI GORING Olen aivan varma. Varustakaa vastaisuudessa yksinkertaisempi kukka napinläpeen Phipps — torstai-illaksi.

PHIPPS Tahdon puhua kukkaiskauppiaalle, herra lordi. Hänen perheessään on ollut äskettäin kuolemantapaus, mikä on ehkä syynä siihen kukan yksinkertaisuuden puutteeseen, jota teidän ylhäisyytenne valittaa.

LORDI GORING Erikoinen ilmiö Englannin alaluokkalaisissa on, että sukulaisia aina kuolee.

PHIPPS
Niin, herra lordi! He ovat erittäin onnellisia tässä suhteessa.

LORDI GORING
(Käännähtää ja katsoo häneen. Phipps jää tunteettomaksi.)
Hm! — Onko kirjeitä, Phipps?

PHIPPS
Kolme, herra lordi. (Ojentaa kirjeet tarjottimella.)

LORDI GORING (Ottaa kirjeet.) Toimittakaa ajopelini kuntoon kahdenkymmenen minuutin kuluttua.

PHIPPS
Kyllä, herra lordi. (Menee ovelle.)

LORDI GORING
(Pitelee vaaleanpunaisessa kirjekuoressa olevaa kirjeitä.) Hm!
Phipps, milloin tämä kirje tuli?

PHIPPS
Se tuotiin juuri kun teidän ylhäisyytenne oli mennyt klubiin.

LORDI GORING Riittää. (Phipps poistuu.) Lady Chilternin käsialaa, kirjotettu lady Chilternin vaaleanpunaiseen kirjekuoreen. Tämähän on suorastaan kummallista. Luulin Robertin kirjoittavan. Ihme, mitähän lady Chilternillä on minulle sanottavaa. (Istuu kirjoituspöydän luo, avaa kirjeen ja lukee sen.) "Kaipaan teitä. Luotan teihin. Tulen luoksenne. — Gertrud." (Pudottaa kirjeen, tullen ymmälleen. Sitten ottaa sen ja lukee jälleen hitaasti.) "Kaipaan teitä. Luotan teihin. Tulen luoksenne." Niinpä siis hän on päässyt kaiken perille. Poloinen vaimo. Poloinen vaimo! (Ottaa kellon ja katsoo sitä.) Mutta millaiseen aikaan hän saapuu! Kello on kymmenen! Minun täytyy luopua menosta Berkshireen. Samapa se, onhan aina mukavaa olla odotettu, eikä saapua. Minua ei odoteta Bachelorilla, siispä menenkin sinne. Niinpä niin, minä pidätän hänet pysymään miehensä luona. Se on ainoa, mitä hänen on tehtävä. Se on ainoa, mitä jokaisen vaimon on tehtävä. Naisten siveellisten tunteitten laatu juuri tekee avioliiton niin toivottomaksi, yksipuoliseksi laitokseksi. Kello on kymmenen. Hänen pitäisi piakkoin olla täällä. Minun täytyy virkkaa Phipps'ille, etten ole kotona, tulipa kuka tahansa. (Lähestyy soitinkelloa.)

PHIPPS
(Tulee.) Lordi Caversham.

LORDI GORING Oi, miksi vanhemmat aina ilmestyvät väärällä ajalla? Se on vallan erikoinen erehdys luonnossa, luulen mä. (Lordi Caversham tulee.) Hauskaa nähdä sinua, rakas isä. (Astuu häntä tervehtimään. )

LORDI CAVERSHAM
Ota pois vaippani.

LORDI GORING
Maksaako se vaivaa tuokion vuoksi, isä?

LORDI CAVERSHAM
Totta kai se maksaa vaivan, sir. Mikä on mukavin tuoli?

LORDI GORING
Tämä tässä, isä. Sitä tuolia käytän itse, kun minulla on vieraita.

LORDI CAVERSHAM
Kiitos! Eihän ole vetoa, toivon mä, tässä huoneessa?

LORDI GORING
Ei, isä!

LORDI CAVERSHAM (Istuutuen.) Hauskaa kuulla. En siedä vetoa, — en mitään vetoa kotona.

LORDI GORING
Vaan joitakin pieniä myrskyjä, isä.

LORDI CAVERSHAM Ohoh! En ymmärrä, mitä tarkoitat. Tahtoisin vakavasti puhella kanssasi, sir.

LORDI GORING
Rakas isä! Tälläkö hetkellä?

LORDI CAVERSHAM Niin juuri, sir! Kello on vasta kymmenen. Mitä sinulla on tätä aikaa vastaan. Minusta on aika erittäin sopiva.

LORDI GORING Kyllä niin, mutta asia on niin, isä, että tänä päivänä en keskustele vakavasti. Pyydän anteeksi, mutta tänään ei ole sellainen päivä.

LORDI CAVERSHAM
Mitä tarkoitat, sir?

LORDI GORING Huvikauden aikana, isä, puhun vakavasti ainoastaan joka kuukauden ensimäisenä tiistaina kello neljästä seitsemään.

LORDI CAVERSHAM
Hyvä! Tee se tiistaina, sir, tee se tiistaina.

LORDI GORING
Mutta isä, tämähän on seitsemän jälkeen, ja lääkärini sanoo,
että minä en saa keskustella mitään vakavaa kello seitsemän jälkeen.
Siitä seuraa, että puhun unissani.

LORDI CAVERSHAM
Puhut unissasi, sir? Mistä se johtuu? Sinä et ole naimisissa.

LORDI GORING
En, isä, en ole naimisissa.

LORDI CAVERSHAM Hm! Juuri siitä tulin keskustelemaan kanssasi, sir. Hyvänen aika, kun minä olin sinun ikäisesi, sir, olin ollut kolme kuukautta sureva leskimies ja aloin jo kosia sinun ihastuttavaa äitiäsi. Tuhat tulimaista, sir, sinun velvollisuutesi on mennä naimisiin. Ethän aina voi elää huvitusta varten. Jokainen vakavarainen mies on nykyään naimisissa. Vanhatpojat eivät enään ole muodissa. He ovat joutavaa joukkoa. Heistä tiedetään liian paljon. Sinun tulee ottaa vaimo, sir. Katsohan ystävääsi Robert Chilterniä, hän on tarttunut rehellisesti kovaan työhön, sekä on järkevissä naimisissa hyvän naisen kanssa. Miksi et seuraa häntä, sir. Miksi et ota häntä esikuvaksesi?

LORDI GORING
Luullakseni tulen sen tekemään, isä.

LORDI CAVERSHAM Toivon, että sen tekisit, sir. Silloin voisin olla onnellinen. Nykyään teen äitisi elämän viheliäiseksi sinun tähtesi. Olet sydämetön, sir, aivan sydämetön.

LORDI GORING
Toivon, että en olisi, isä.

LORDI CAVERSHAM Ja onhan sinulla jo aika mennä naimisiin. Olet kolmenkymmenenneljän vuotias, sir.

LORDI GORING Aivan niin, isä, mutta minä myönnän olevani vain kolmenkymmenenkahden — kolmenkymmenenyhden ja puolen, kun minulla on täysin hyvä ruusu napinlävessä. Tämä ruusu napinlävessä ei ole — kyllin yksinkertainen.

LORDI CAVERSHAM Sanon sinulle, että olet kolmenkymmenenneljän, sir. Ja huoneessasi on sitäpaitsi vetoa. Se tekee käytöksesi pahemmaksi. Miksi sanoit minulle, ettei täällä ole vetoa, sir? Tunnen vetoa, sir, tunnen sitä selvästi.

LORDI GORING Niin minäkin tunnen, isä. On hirveä veto. Tulen huomenna sinua tapaamaan, isä. Voimme puhella, mistä vain haluat. Anna autan yllesi viitan, isä.

LORDI CAVERSHAM Ei, sir. Olen poikennut tänä iltana määrätyssä tarkoituksessa ja tahdon nähdä sen toteutuvan, vaikka se maksaisi minun henkeni tai sinun. Pane pois viittani, sir.

LORDI GORING Tietenkin, isä. Mutta menkäämme toiseen huoneeseen. (Soittaa kelloa.) Täällä on kamala veto. (Phipps tulee.) Phipps, onko tupakkahuoneessa hyvä tuli?

PHIPPS
Kyllä, herra lordi.

LORDI GORING
Tule sinne, isä. Sinä aivastat aivan sydäntäsärkevästi.

LORDI CAVERSHAM Niinpä niin, sir, otaksun, että minulla on oikeus aivastaa, milloin haluan.

LORDI GORING
(Puolustaen.) Aivan niin, isä. Minä vain ilmaisin osanottoa.

LORDI CAVERSHAM Oh, kirottu osanotto. Tuota lajia tavaraa käytetään nykyään suureksi osaksi liian paljon.

LORDI GORING Olen yhtä mieltä kanssanne, isä. Jos maailmassa olisi vähemmän osanottoa, niin olisi maailmassa vähemmän murhetta.

LORDI CAVERSHAM
(Mennen tupakkahuoneeseen päin.) Tuo on otaksuma, sir.
Minä vihaan otaksumia.

LORDI GORING Jokainen jonka toinen kohtaa, on otaksuma. Se on sangen kiusallista. Se tekee seuran niin silmäänpistäväksi.

LORDI CAVERSHAM
(Käännähtäen ja katsoen poikaansa tuuheitten kulmakarvojen alta.)
Ymmärrätkö sinä todella aina, mitä sanot, sir?

LORDI GORING
(Hetken aprikoituaan.) Kyllä, isä, jos kuuntelen tarkkaavasti.

LORDI CAVERSHAM (Loukkaantuneesti.) Jos kuuntelet tarkkaavaisesti!… Oikullinen nuori penikka! (Menee ryminällä tupakkahuoneeseen. Phipps tulee.)

LORDI GORING Phipps, eräs lady tulee tapaamaan minua tänä iltana erityisen asian vuoksi. Saata hänet saliin, kun hän saapuu. Ymmärrätkö?

PHIPPS
Kyllä, herra lordi.

LORDI GORING
Se on mitä tärkein asia, Phipps.

PHIPPS
Ymmärrän, herra lordi.

LORDI GORING
Ei niin ketään saa päästää sisään, ei millään muotoa.

PHIPPS
Ymmärrän, herra lordi. (Ovikello soi.)

LORDI GORING
Ah! Arvattavasti on se tuo lady. Menen itse häntä katsomaan.
(Juuri kun hän on menossa ovelle, tulee lordi Caversham
tupakkahuoneesta. )

LORDI CAVERSHAM
No, sir! Onko minun odotettava läsnäoloasi?

LORDI GORING (Huomattavasti hämmentyneenä.) Hetken päästä, — isä. Suokaa anteeksi! (Lordi Caversham menee takaisin.) Hyvä on. Muista ohjaustani, Phipps, tuohon huoneeseen.

PHIPPS
Kyllä, herra lordi.

(Lordi Goring menee tupakkahuoneeseen. Harald, lakeija saattaa rouva Cheveleyn sisään. Hän on viheriässä, hopealla koristetussa puvussa. Lamia-kukan näköinen. Hänellä on tumma satiiniviitta, juovitettu ruusunkukkaisella silkillä.)

HARALD
Mikä nimi, rouva?

ROUVA CHEVELEY
(Phippsille, joka lähestyy häntä.) Eikö lordi Goring ole täällä?
Minulle ilmoitettiin, että hän on kotona.

PHIPPS Hänen ylhäisyytensä on parast'aikaa lordi Cavershamin puheilla, madam. (Silmää kylmästi ja jäykästi Haraldiin, joka heti poistuu.)

ROUVA CHEVELEY
(Itsekseen.) Kuinka kovin lapsenomaista.

PHIPPS Hänen ylhäisyytensä käski minun pyytää teitä, rouva, olemaan ystävällinen ja vartomaan häntä salissa. Hänen ylhäisyytensä tulee luoksenne sinne.

ROUVA CHEVELEY
(Ihmettelevästi katsoen.) Odottaako lordi Goring minua?

PHIPPS
Kyllä, rouva.

ROUVA CHEVELEY
Oletteko aivan varma?

PHIPPS Hänen ylhäisyytensä sanoi minulle, että jos eräs lady saapuu, tulee minun pyytää häntä vartomaan salissa. (Menee salin oven luo ja avaa sen.)

ROUVA CHEVELEY (Itsekseen.) Kuinka harkitsevaisesti hän tekikään. Odottaa odottamatonta osoittaa läpeensä nykyaikaista älyä. (Menee saliin päin ja katsoo sinne.) Uh! Kuinka kauhealta näyttää aina poikamiehen sali. Minä olen saava tämän kaiken muuttumaan. (Phipps tuo lampun kirjoituspöydältä.) En välitä tuosta lampusta. Se on liian kirkas. Sytyttäkää joitakin kynttilöitä.

PHIPPS
(Panee lampun takaisin.) Kyllä, rouva.

ROUVA CHEVELEY
Toivoakseni kynttilöillä on varsin sopivat varjostimet.

PHIPPS
Meillä ei ole vielä ollut mitään valittamista niitten suhteen.
(Menee saliin ja alkaa sytyttää kynttilöitä.)

ROUVA CHEVELEY (Itsekseen.) Ihmettelen, ketä naista hän tänä iltana odottaa. On hauska yllättää hänet. Miehet ovat aina niin hölmön näköisiä, kun heidät yllätetään, ja aina he tulevat yllätetyiksi. (Katselee huonetta ja lähestyy kirjoituspöytää.) Miten mielenkiintoinen huone! Miten mielenkiintoinen kuva! On kummaa, millainen mahtanee hänen kirjevaihtonsa olla. (Nostelee kirjeitä.) Oi! miten kovin mielenkiinnoton kirjevaihto! Laskuja ja kortteja, velkoja ja leskirouvia. Kuka maailmassa kirjoittaa hänelle käyttäen vaaleanpunaista paperia. Kuinka typerää kirjoittaa vaaleanpunaiselle paperille. Se muistuttaa keskiaikaisen lemmentarinan alkamista. Lemmentarinan ei pitäisi milloinkaan alkaa tunteellisuudella. Sen pitäisi alkaa järkiperäisyydellä ja päättyä avioehtoon. (Pistää kirjeen pois, sitten ottaa sen jälleen.) Tunnen tämän käsialan. Se on Gertrud Chilternin. Muistan sen selvästi. Kymmenen käskyä joka kynänvedossa ja moraalin sääntöjä yli koko sivun. Ihmettä, mitähän Gertrud hänelle kirjoittaa? Jotakin pöyristyttävää minusta, luulen mä. Kuinka inhoankaan tuota naista. (Lukee.) "Luotan teihin, kaipaan teitä. Tulen luoksenne. Gertrud." "Luotan teihin. Kaipaan teitä. Tulen luoksenne." (Riemun ilme läikähtää hänen kasvoilleen. Hän on juuri varastamaisillaan kirjeen, kun Phipps tulee sisään.)

PHIPPS
Salin kynttilät ovat sytytetyt, rouva, kuten määräsitte.

ROUVA CHEVELEY Kiitos! (Nousee nopeaan ja luiskahduttaa kirjeen pöydällä olevan suuren hopeakantisen imupaperisäiliön alle.)

PHIPPS Toivon, että varjostimet ovat mieleisenne, rouva. Ne ovat sopivimmat, mitä meillä on. Samoja käyttää hänen ylhäisyytensä itse pukeutuessaan päivällisille.

ROUVA CHEVELEY
(Hymyillen.) Sitten olen varma, että ne ovat täysin hyvät.

PHIPPS
(Vakavana.) Kiitos rouva.

(Rouva Cheveley menee saliin. Phipps sulkee oven ja poistuu. Sitten ovi avautuu hiljalleen ja rouva Cheveley tulee ja hiipii vainuten kirjoituspöydän luo. Äkkiä kuuluu ääniä tupakkahuoneesta. Rouva Cheveley kalpenee ja pysähtyy. Äänet tulevat kovemmiksi ja hän pyörtää takaisin saliin, purren huultaan. Lordi Goring ja lordi Caversham tulevat.)

LORDI GORING (Vakavasti huomauttaen.) Rakas isä, jos menen naimisiin, varmasti teidän tulee sallia minun valita aika, paikka ja henkilö. Erittäinkin henkilö.

LORDI CAVERSHAM (Itsepäisesti.) Se on minun asiani, sir. Sinä todennäköisesti tekisit hyvin kurjan valinnan. Minun neuvojani siihen tarvitaan, ei sinun. Siinä on varallisuus kyseessä. Se ei ole tunteen asia. Tunne tulee myöhemmin avioliitossa.

LORDI GORING Aivan niin. Avioelämässä tunne syntyy, kun ihmiset ovat perinpohjin sietämättömiä toisilleen, isä eikö niin? (Nostaa lordi Cavershamin ylle viitan.)

LORDI CAVERSHAM Tietystikin, sir. Tarkoitan, tietysti ei, sir. Sinähän puhut perin hassuja tänä iltana. Sanon, että avioliitto on terveen järjen asia.

LORDI GORING Mutta tervejärkiset naiset ovat niin merkillisen jokapäiväisiä, isä, eivätkö olekin? Luonnollisesti juttelen vain kuulopuheen mukaan.

LORDI CAVERSHAM Ei kenelläkään naisella, olkoonpa jokapäiväinen tai hieno, ole tervettä järkeä vähääkään, sir. Järkevyys on meidän sukupuolemme erikoisoikeus.

LORDI GORING Aivan niin. Ja me miehet olemme niin itseuhrautuvia, ettemme koskaan käytä sitä, emmekö olekin, isä?

LORDI CAVERSHAM
Minä käytän sitä. En muuta käytäkään.

LORDI GORING
Niin sanoo äitinikin.

LORDI CAVERSHAM Se on äitisi onnen salaisuus. Sinä olet kovin sydämetön, sir, kovin sydämetön.

LORDI GORING Toivottavasti en, isä. (Menevät ulos. Sitten palaa lordi Goring näyttäen hämmästyneeltä sir Robert Chilternin seurassa.)

SIR ROBERT CHILTERN
Rakas Arthur, miten mainio onni, että tapasin sinut kynnyksellä!
Palvelijasi kertoi juuri minulle, että et ole kotona. Kuinka
erinomaista!

LORDI GORING Asia on siten, että minulla on hirveän paljon tehtävää tänä iltana, Robert, ja annoin määräyksen, etten olisi kotona, tulkoonpa kuka tahansa. Myös isälläni oli samanlainen kylmä vastaanotto. Hän valitti vetoa koko ajan.

SIR ROBERT CHILTERN
Sinun täytyy ottaa minut vastaan, Arthur. Olet parhain ystäväni.
Ehkä sinä huomispäivänä olet minun ainoa ystäväni. Vaimoni
on keksinyt kaiken.

LORDI GORING
Ah! Minä arvasin sen.

SIR ROBERT CHILTERN
(Katsoen häneen.) Todellako? Miten?

LORDI GORING (Hetken aprikoituaan.) Oi! Yksistään kasvojesi ilmeestä, kun tulit sisään. Kuka kertoi hänelle?

SIR ROBERT CHILTERN Rouva Cheveley itse. Ja nainen, jota rakastan, tietää, että aloin urani matalalla, epärehellisellä teolla, että rakensin elämäni häpeän hiekalle — että möin, kuten tavallinen kaupustelija salaisuuden, joka oli uskottu minulle kunnian miehenä. Kiitän taivasta, että poloinen lordi Radley kuoli, saamatta tietää, kuinka petin häntä. Kiittäisin jumalaa, jos olisin kuollut ennenkuin jouduin noin kauheasti vietellyksi tahi luisuin niin alas. (Peittää kasvonsa käsillään.)

LORDI GORING (Hetken vaitiolon perästä.) Oletko kuullut vielä mitään Wienistä, saanut vastausta sähkösanomaasi?

SIR ROBERT CHILTERN (Katsoen ylös.) Kyllä, sain sähkösanoman ensimäiseltä sihteeriltä tänä iltana kello 8.

LORDI GORING
Mitä niin?

SIR ROBERT CHILTERN Ei tiedetä häntä vastaan mitään. Päinvastoin. Hänellä on melko korkea arvoasema seurapiirissä. On eräänlainen julkinen salaisuus, että parooni Arnheim jätti hänelle myötäjäisiksi suurimman osan suunnattomista varoistaan. Paitsi tätä en voi tietää mitään.

LORDI GORING
Eihän hän sitten vain mahtane olla urkkija?

SIR ROBERT CHILTERN
Oi! Urkkijoita ei nykyään tarvita. Niiden ammatti on ohi.
Sanomalehdet sen sijaan tekevät niiden tehtäviä.

LORDI GORING
Ja pauhaavan hyvin ne sen tekevät.

SIR ROBERT CHILTERN
Arthur! Minä läkähdyn janoon. Saanko soittaa jotain juotavaa?
— Viiniä tai seltterivettä.

LORDI GORING
Kernaasti. Anna minä soitan. (Soittaa kelloa.)

SIR ROBERT CHILTERN Kiitos! En tiedä, mitä tehdä, Arthur, en tiedä, mitä tehdä, ja sinä olet ainoa ystäväni. Mutta sinä oletkin ystävä ainoa, johon voin luottaa. Voin luottaa sinuun täydelleen, enkö voikin?

(Phipps tulee.)

LORDI GORING Rakas Robert, tietysti. Oi! (Phippsille.) Tuokaa viiniä tai seltterivettä.

PHIPPS
Kyllä, herra lordi.

LORDI GORING Tahdotko suoda minulle anteeksi, Robert? Tarvitsen hetken antaakseni hiukan määräyksiä palvelijalleni.

SIR ROBERT CHILTERN
Mielelläni.

LORDI GORING Kun tuo lady saapuu, sanokaa hänelle, minä en ole odotettavissa kotiin tänä iltana. Kertokaa hänelle, että minut on äkkiä kutsuttu pois kaupungista. Ymmärrättekö?

PHIPPS Lady on tuossa huoneessa, herra lordi. Te käskitte minut saattamaan hänet sinne, herra lordi.

LORDI GORING Teitte aivan oikein. (Phipps poistuu.) Mihin sekasotkuun olen joutunut! Ei! — Käsittääkseni olen selviytyvä siitä. Annan hänelle jotain luettavaa ovesta. Vaikea asia hoitaa, kuitenkin!

SIR ROBERT CHILTERN Arthur, sano minulle, mitä minun olisi tehtävä. Elämäni näyttää tuhoutuvan. Olen laiva vailla peräsintä tähdettömässä yössä.

LORDI GORING
Robert, sinä rakastat vaimoasi, eikö niin?

SIR ROBERT CHILTERN Rakastan häntä enemmän kuin mitään maailmassa. Pidin kunnianhimoa suurena asiana. Se ei ole mitään. Rakkaus on suuri asia maailmassa. Ei ole muuta kuin rakkaus, ja minä rakastan häntä. Mutta olen häpäisty hänen silmissään. Olen alhainen hänen silmissään. Välillämme on nyt avara kuilu. Hän on saanut minusta selvän.

LORDI GORING Eikö hän milloinkaan elämässään ole tehnyt jotakin hulluutta — jotakin varomatonta — että hän antaisi sinulle anteeksi syntisi?

SIR ROBERT CHILTERN Minun vaimoni! Ei koskaan! Hän ei tiedä, mitä heikkous tahi kiusaus on. Minä olen tomua, kuten muutkin miehet. Hän on aivan toista, ja kuten hyvät naiset ovat, säälimätön täydellisyydessään — kylmä ja ankara ja armoton. Mutta minä rakastan häntä, Arthur. Olemme lapsettomat, ja minulla ei ole ketään muuta, jota voisin rakastaa, ketään, joka minua rakastaisi. Kenties, jos Jumala olisi antanut meille lapsia, hän olisi voinut olla lauhkeampi minulle. Mutta Jumala on antanut meille yksinäisen kodin. Ja hän on lävistänyt sydämeni. Elkäämme puhuko siitä. Olin raaka häntä kohtaan tänä iltana. Mutta luulen, että kun syntiset puhelevat pyhille, ovat he aina raakoja. Sanoin hänelle asioita, jotka olivat hirveän tosia, minun puoleltani, minun näkökannaltani, miesten näkökannalta. Mutta elkäämme siitä puhuko.

LORDI GORING Vaimosi on antava sinulle anteeksi. Kenties tällä hetkellä hän antaa sinulle anteeksi. Hän rakastaa sinua Robert. Miksikä hän ei antaisi anteeksi.

SIR ROBERT CHILTERN Jumala suokoon sen! Jumala suokoon sen! (Peittää kasvonsa käsillään.) Mutta minulla on enemmänkin sinulle sanottavaa, Arthur.

(Phipps lähestyy, tuoden juomaa.)

PHIPPS
(Tarjoaa viiniä ja seltterivettä sir Robert Chilternille.)
Viiniä ja seltteriä, sir.

SIR ROBERT CHILTERN
Kiitos.

LORDI GORING
Ovatko ajopelisi täällä, Robert?

SIR ROBERT CHILTERN
Ei, tulin jalkaisin klubilta.

LORDI GORING
Sir Robert ottaa minun rattaani, Phipps.

PHIPPS
Hyvä, herra lordi. (Poistuu.)

LORDI GORING
Robert! Ethän välitä vaikka lähetän sinut pois?

SIR ROBERT CHILTERN
Arthur! Sinun täytyy sallia minun viipyä viisi minuuttia. Minä
olen päättänyt mitä tulen tänä iltana tekemään Alahuoneessa.
Keskustelu Argentinan kanavasta alkaa tänään yhdeltätoista.
(Tuoli kaatuu salissa.) Mitä se on?

LORDI GORING
Ei mitään.

SIR ROBERT CHILTERN
Kuulin tuolin kaatuvan viereisessä huoneessa. Joku on kuunnellut.

LORDI GORING
Ei, ei! Siellä ei ole niin ketään.

SIR ROBERT CHILTERN Siellä on joku. Siellä on valoa huoneessa ja ovi on raollaan. Joku on kuunnellut elämäni kaiken salaisuuden. Arthur, mitä tämä tarkoittaa?

LORDI GORING Robert! Sinä olet ärtynyt, hermostunut. Sanon sinulle, siellä huoneessa ei ole ketään. Istu, Robert!

SIR ROBERT CHILTERN
Vakuutatko sanallasi, että siellä ei ole niin ketään?

LORDI GORING
Kyllä.

SIR ROBERT CHILTERN
Kunniasanallasi? (Istuutuu.)

LORDI GORING
Kyllä.

SIR ROBERT CHILTERN
(Nousee.) Arthur, anna itse katson.

LORDI GORING
Ei! Ei!

SIR ROBERT CHILTERN Jos siellä ei ole ketään, niin miksi en katsoisi tuohon huoneeseen? Arthur, sinun täytyy antaa minun mennä tuohon huoneeseen rauhoittaakseni itseni. Salli minun tietää, ettei kukaan salakuuntelija ole kuullut elämäni salaisuutta. Arthur, sinä et käsitä, mitä minun on kestettävä.

LORDI GORING Robert, tämän täytyy päättyä. Olen sanonut, että siinä huoneessa ei ole niin ketään — se riittää.

SIR ROBERT CHILTERN (Ryntää huoneen ovelle.) Se ei riitä. Minä vaadin päästä siihen huoneeseen. Sanoit, ettei siellä ole ketään, siis mitä syytä sinulla on minua kieltää.

LORDI GORING Jumalan tähden, elä mene! Siellä on joku. Joku, jota sinä et saa nähdä.

SIR ROBERT CHILTERN
Ah, minä aavistin sitä!

LORDI GORING
Kiellän sinua menemästä siihen huoneeseen.

SIR ROBERT CHILTERN
Väisty! Elämäni on pelissä. Ja minä en takaa, kuka siellä on.
Tahdon tietää, kuka se on, jolle olen puhunut elämäni salaisuuden
ja häpeäni. (Lähestyy huonetta.)

LORDI GORING Taivas sentään! Hänen oma vaimonsa! (Sir Robert Chiltern peräytyy ylenkatseen ja vihan ilme kasvoillaan.)

SIR ROBERT CHILTERN
Minkä selityksen voit antaa minulle tuon naisen läsnäolosta täällä?

LORDI GORING Robert. Vannon sinulle kunniani kautta, että tuolla naisella ei ole mitään vihaa sinua vastaan, siitä on hän puhdas ja syytön.

SIR ROBERT CHILTERN
Hän on halpamainen, hävytön olento!

LORDI GORING Elä sano niin, Robert. Sinun asiassasi hän tuli tänne. Puhdistaakseen ja pelastaakseen sinut hän tänne tuli. Hän rakastaa sinua eikä ketään muuta.

SIR ROBERT CHILTERN Olet mieletön. Mitä minulla on tekemistä siihen, mitä hän kanssasi juonittelee? Pysyköön hän valtiattarenasi! Sovitte kovin toisillenne. Hän turmeltunut ja hävytön — sinä viekas ystäväksi, petollinen yksin vihamieheksi — —

LORDI GORING Se ei ole totta, Robert. Taivaan tähden, se ei ole totta! Hänen ja sinun läsnäollessasi tahdon selittää kaiken.

SIR ROBERT CHILTERN Anna minun mennä, sir. Olet valehdellut kyllin kunniasanaasi vastaan. (Menee ulos.)

  (Lordi Goring törmää salin ovelle,
  kun rouva Cheveley tulee sieltä katsellen säteilevänä ja hyvin
  huvitettuna.)

ROUVA CHEVELEY
(Ivallisesti kumartaen.) Hyvää iltaa, lordi Goring!

LORDI GORING Rouva Cheveley! Pyhä taivas! — Saanko kysyä, mitä te teitte salissani?

ROUVA CHEVELEY Ainoastaan kuuntelin. Minulla on oikein intohimo kuunnella avaimenlävistä. Niitten läpi kuulee aina niin ihmeellisiä asioita.

LORDI GORING
Tuohan kuulostaa melkein sallimuksen kiusaamiselta.

ROUVA CHEVELEY
Oi! Varmaankin sallimus nykyään voi vastustaa kiusausta.
(Viittaa lordi Goringia riisumaan hänen vaippansa, minkä tämä
tekee.)

LORDI GORING
Olen iloinen, että tulitte. Olen antava teille joitakin hyviä ohjeita.

ROUVA CHEVELEY Oi! Pyydän, elkää antako. Naiselle ei tule koskaan antaa mitään muuta kuin mitä hän iltasin voi käyttää puvussaan.

LORDI GORING Huomaan, että olette edelleen yhtä siekailematon kuin tapanne oli aikaisemminkin.

ROUVA CHEVELEY Paljon enemmän! Olen suuresti kehittynyt. Minulla on ollut enemmän kokemusta.

LORDI GORING
Liian paljon kokemusta vaarallisessa asiassa. Suvaitkaa savuke.
Puolet Lontoon miellyttävistä naisista tupakoi. Henkilökohtaisesti
minä pidän enemmän noista toiseen puoleen kuuluvista.

ROUVA CHEVELEY Kiitos. En ensinkään polta. Ompelijattareni ei pitäisi siitä, ja naisella on ensimäinen velvollisuus elämässä ompelijatarta kohtaan, eikö olekin? Toista velvollisuutta ei kukaan vielä ole keksinyt.

LORDI GORING Olette saapunut tänne myydäksenne minulle Robert Chilternin kirjeen, ettekö olekin?

ROUVA CHEVELEY
Luovuttamaan sen ehtoja vastaan. Kuinka sen arvasitte?

LORDI GORING
Koska ette maininnut asiaa. Onko se mukananne?

ROUVA CHEVELEY
(Istuutuen.) Oi, ei! Hyvin valmistetussa puvussa ei ole taskuja.

LORDI GORING
Mikä on hintanne siitä?

ROUVA CHEVELEY Kuinka tavattoman englantilainen olettekaan. Englantilaiset luulevat, että shekkikirja voi ratkaista jokaisen pulmallisen kysymyksen elämässä. Kuitenkin, rakas Arthur, minulla on paljon enemmän rahaa kuin teillä on ja aivan yhtä paljon kuin mitä Robert Chiltern omistaa. En minä tahdo rahaa.

LORDI GORING
Mitä te sitten tahdotte, rouva Cheveley?

ROUVA CHEVELEY
Miksi ette kutsu minua Lauraksi?

LORDI GORING
En pidä siitä nimestä.

ROUVA CHEVELEY
Teillä oli tapana ihailla sitä.

LORDI GORING Kyllä, niinpä niinkin! (Rouva Cheveley viittaa häntä istumaan viereensä. Hän hymyilee ja istuu.)

ROUVA CHEVELEY
Arthur, te rakastitte minua kerran.

LORDI GORING
Kyllä.

ROUVA CHEVELEY
Ja pyysitte minua tulemaan vaimoksenne.

LORDI GORING
Se oli luonnollinen tulos siitä, että teitä rakastin.

ROUVA CHEVELEY Ja te hylkäsitte minut, koska näitte tai sanoitte nähneenne, että poloinen vanha lordi Mortlake yritti kovin liehitellä minua Tenbyn kasvihuoneella.

LORDI GORING Minulla on se käsitys, että lakimieheni sopi tuon asian kanssanne erikoisista maksuehdoista, jotka te itse määräsitte.

ROUVA CHEVELEY
Siihen aikaan olin köyhä; te olitte rikas.

LORDI GORING
Aivan niin. Senvuoksipa teeskentelittekin rakastavanne minua.

ROUVA CHEVELEY (Kohauttaen olkapäitään.) Poloinen, vanha lordi Mortlake, jolla oli vain kaksi keskustelun aihetta, hänen leininsä ja vaimonsa. En koskaan ollut tarkoin selvillä, kummasta hän puhui. Hän käytti mitä hirveintä kieltä niistä molemmista. Niinpä niin, te olitte hyvin yksinkertainen, Arthur. Eihän lordi Mortlake ollutkaan koskaan minulle enempää kuin huvin aihe. Eräs noita äärimmäisen ikäviä huvituksia, joita tapaa ainoastaan englantilaisissa maaseututaloissa englantilaisena maaseudun sunnuntaina. En käsittääkseni voi pitää ketään siveellisesti vastuunalaisena siitä, mitä hän tekee englantilaisessa maalaistalossa.

LORDI GORING
Niin, niin. Tunnen paljon ihmisiä, jotka ajattelevat noin.

ROUVA CHEVELEY
Rakastan teitä, Arthur.

LORDI GORING Rakas rouva Cheveley, olette aina ollut aivan liian ovela, ymmärtääksenne mitään rakkaudesta.

ROUVA CHEVELEY Rakastan teitä. Ja te rakastitte minua. Tiedätte, että rakastitte minua, ja rakkaus on ihmeellinen asia. Oletan, että kun mies on kerran rakastanut naista, hän tekee kaiken hänen hyväkseen, paitsi sitä, että jatkaisi hänen rakastamistaan. (Panee kätensä lordi Goringin kädelle.)

LORDI GORING
(Ottaen pois kätensä, rauhallisesti.) Niinpä kyllä — paitsi tuota.

ROUVA CHEVELEY (Hetken vaitiolon perästä.) Olen väsynyt elämään ulkomailla. Haluan tulla takaisin Lontooseen. Haluan saada loistavan kodin täällä. Tahdon saada salongin. Jos vain joku voisi opettaa englantilaisille, miten on puhuttava ja irlantilaisille, kuinka on kuunneltava, niin seurapiiri täällä tulisi aivan sivistyneeksi, Sitäpaitsi, olen saavuttanut romanttisen ikäasteen. Kun näin teidät viime yönä Chilternien luona, tunsin, että olitte ainoa henkilö, josta koskaan olen välittänyt, jos kenestäkään koskaan olen pitänyt, Arthur. Niinpä siis sen päivän aamuna, kun te menette kanssani naimisiin, olen antava teille Robert Chilternin kirjeen. Se on minun tarjontani. Annan teille sen nyt, jos lupaatte mennä kanssani naimisiin.

LORDI GORING
Nyt?

ROUVA CHEVELEY
(Hymyillen.) Huomiseen mennessä.

LORDI GORING
Minä olen teille hyvin paha aviomies.

ROUVA CHEVELEY En usko pahoja aviomiehiä olevan. Minulla on ollut kaksi. Ne ovat huvittaneet minua suunnattomasti.

LORDI GORING
Tarkotatte, että te huvititte itseänne suunnattomasti, niinhän?

ROUVA CHEVELEY
Mitä te tiedätte avioelämästä?

LORDI GORING
En mitään, mutta voin lukea sitä kuin kirjaa.

ROUVA CHEVELEY
Mitä kirjaa?

LORDI GORING
(Nousten.) Numerojen kirjaa.

ROUVA CHEVELEY Onko mielestänne aivan kaunista, että olette karkea naista kohtaan omassa kodissanne.

LORDI GORING Kun on kysymys hyvin viehättävistä naisista, niin sukupuoli ärsyttää sellaiseen, eikä ole suojana.

ROUVA CHEVELEY Otaksun, että tuo on tarkotettu kohteliaisuudeksi. Rakas Arthur, naiset eivät koskaan joudu onnettomiksi kohteliaisuuksilla. Miehet sensijaan aina. Sellainen on kahden sukupuolen erilaisuus.

LORDI GORING Naisia ei voi koskaan millään tehdä onnettomiksi, mikäli minä heitä tunnen.

ROUVA CHEVELEY (Hetken vaitiolon jälkeen.) Te siis sallitte parhaan ystävänne, Robert Chilternin tuhoutua ennemmin kuin menette naimisiin sellaisen kanssa, jolla tosiaan on jälellä melkoinen vetovoima. Luulin teidän kohonneen korkealle itseuhrautuvaisuuden tasolle, Arthur. Mielestäni teidän tulisi siellä olla. Ja lopun elämäänne voisitte kuluttaa tarkastelemalla omaa täydellisyyttänne.

LORDI GORING Oi! Minä teen sitä näinkin. Ja itseuhrautuvaisuus on ominaisuus, mikä olisi lailla kiellettävä. Se turmelee ihmiset, joille joku itsensä uhraa. He aina antautuvat pahuuteen.

ROUVA CHEVELEY Ikäänkuin mikään voisi turmella Robert Chilternin! Näytätte unohtavan, että minä tunnen hänen todellisen luonteensa.

LORDI GORING Minkä häntä tunnette, ei ole hänen todellinen luonteensa. Se oli mieletön teko, tehty hänen nuoruudessaan, kunniaton, minä myönnän, häpeällinen, minä myönnän, hänen tekemäkseen, minä myönnän, ja sentähden — - se ei ollut hänen todellista luonnettaan.

ROUVA CHEVELEY
Kuinka te miehet puolustatte toinen toisianne.

LORDI GORING
Kuinka te naiset soditte toinen toistanne vastaan.

ROUVA CHEVELEY (Katkerasti.) Sodin vain yhtä naista vastaan, Gertrud Chilterniä vastaan. Vihaan häntä nyt enemmän kuin koskaan.

LORDI GORING Siitä syystä olette aiheuttanut hänen elämäänsä todellisen murhenäytelmän, arvelen.

ROUVA CHEVELEY (Nyrpistyksellä.) Ah. On olemassa ainoastaan yksi todellinen murhenäytelmä naisen elämässä. Se tosiasia, että hänen entisyytensä on aina hänen rakastajansa ja tulevaisuutensa pysyväisesti hänen aviomiehensä.

LORDI GORING Lady Chiltern ei tiedä mitään sellaisesta elämästä, mihin te viittaatte.

ROUVA CHEVELEY Nainen, jonka hansikkaan numero on seitsemän ja kolmeneljännestä, ei milloinkaan tiedä juuri mitään. Tiedättehän, että Gertrud on aina pitänyt seitsemän ja kolmeneljänneksen kokoisia. Siinä on eräs syy, miksi meidän kesken ei koskaan ole ollut mitään siveellistä myötätuntoa. Niinpä niin, Arthur, otaksun, että tämä romanttinen välikohtaus voidaan katsoa päättyneeksi. Myönnätte kai, että se oli romanttinen, ettekö myönnä? Etuoikeudesta olla teidän vaimonne, olin valmis luovuttamaan suuren hinnan, valtiollisen urani huippukohdan. Te kieltäydytte. Hyvä on! Jos sir Robert Chiltern ei kannata minun Argentinan kanavasuunnitelmaani, paljastan hänet. Siinä kaikki.

LORDI GORING
Te ette saa sitä tehdä. Se olisi halpamaista, julmaa, häpeällistä.

ROUVA CHEVELEY (Kohauttaen olkapäitään.) Oi! Elkää käyttäkö suuria sanoja. Ne merkitsevät niin vähän. Tämä on kauppaneuvottelu. Siinä kaikki. Ei hyödytä sekoittaa tunteellisuutta siihen. Minä tarjouduin myymään Robert Chilternille erikoisen esineen. Jollei hän minulle maksa asettamaani hintaa, tulee hän maksamaan maailmalle suuremman hinnan. Tässä ei ole mitään enempää puhelemista. Minun täytyy mennä. Hyvästi. Ettekö anna kättä?

LORDI GORING Teille? En! Teidän neuvottelunne Robert Chilternin kanssa saattaa olla inhoittavaa kauppaneuvottelua inhoittavana kaupan aikana; mutta näytätte unohtaneen, että tulitte tänne tänä iltana puhumaan rakkaudesta, te, jonka huulet saastuttavat sanan "rakkaus", te, jolle se on lujasti sinetöity kirja; menitte tänä iltana erään maailman mitä jaloimman ja hienoimman naisen kotiin alentamaan hänen miestään hänen silmissään, yrittäen tappaa hänen rakkautensa tätä kohtaan, valaaksenne myrkkyä hänen sydämeensä ja katkeruutta hänen elämäänsä, murtaaksenne hänen epäjumalansa ja kenties tuhoten hänen sielunsa. Sitä en voi teille antaa anteeksi. Se oli kauheata. Sellaiselle ei ole olemassa anteeksiantamusta.

ROUVA CHEVELEY Teette väärin minua kohtaan. Uskokaa minua, olette aivan kohtuuton minulle. En mennyt ensinkään herjaamaan Gertrudia. En aikonut tehdä mitään sellaista, kun menin. Läksin lady Markbyn kanssa aivan yksinkertaisesti kysymään, oliko eräs koriste, jalokivi, jonka kadotin jossakin eilenillalla, löytynyt Chilternien luona. Ellette usko minua, voitte kysyä lady Markbyltä. Hän on sanova teille, että se on totta. Kohtauksen, joka tapahtui lady Markbyn mentyä, aiheutti todellakin Gertrud raakuudellaan ja pilkallaan. Minä menin, oi, — jos niin haluatte, hieman ilkeydestä — mutta todella kysyäkseni, oliko timanttista rintaneulaani löydetty. Sellainen oli koko asian alku.

LORDI GORING
Timanttinen simpukkarintaneula, jossa on jalokivikoriste?

ROUVA CHEVELEY
Niin. Kuinka te tiedätte?

LORDI GORING Koska se on löytynyt. Totta puhuen, minä itse sen löysin ja tyhmästi unhotin sanoa hovimestarille mitään sen johdosta lähtiessäni. (Menee kirjoituspöydän luo ja avaa laatikon.) Se on tässä laatikossa. Ei, kas tämä! Se on rintaneula, eikö olekin? (Pitää rintaneulaa korkealla.)

ROUVA CHEVELEY
On. Olen iloinen saadessani sen takaisin. Se oli — lahja.

LORDI GORING
Tahdotteko pitää sitä?

ROUVA CHEVELEY Tietysti, jos panette sen kiinni. (Lordi Goring pistää äkkiä sen hänen ranteensa ympäri.) Mitenkä te sen panette niinkuin rannerenkaan? En ensinkään tiennyt, että sitä saattaisi käyttää rannerenkaana.

LORDI GORING
Todellako?

ROUVA CHEVELEY (Pitäen sievää käsivarttaan ylhäällä.) En. Mutta se näyttää minulla varsin hyvältä rannerenkaana, eikö näytäkin?

LORDI GORING
Kyllä; paljon paremmalta kuin viimein nähdessäni.

ROUVA CHEVELEY
Milloin näitte sen viimein?

LORDI GORING (Kylmästi.) Oh, kymmenen vuotta sitten lady Berkshirellä, jolta te sen varastitte.

ROUVA CHEVELEY
(Säikähtäen.) Mitä tarkoitatte?

LORDI GORING Tarkoitan, että te varastitte koristeen serkultani, Mary Berkshireltä, jolle minä sen annoin, kun hän meni naimisiin. Epäluulo kohdistui erääseen palvelijaparkaan, joka pantiin pois häpeällä. Tunsin sen eilen illalla. Päätin, etten sanoisi sen johdosta mitään, ennenkuin löydän varkaan. Nyt olen löytänyt varkaan ja olen kuullut hänen oman tunnustuksensa.

ROUVA CHEVELEY
(Ravistaen päätään.) Se ei ole totta.

LORDI GORING Tiedätte sen olevan totta. Sillä varas on tällä hetkellä kirjoitettu kasvoihinne.

ROUVA CHEVELEY Kiellän koko asian alusta loppuun. Sanon, etten ole ikinä nähnyt tuota kurjaa esinettä, eikä se ole ollut koskaan hallussani. (Rouva Cheveley yrittää ottaa rannerenkaan kädestään, mutta epäonnistuu. Lordi Goring näyttää huvitetulta. Rouva Cheveleyn ohuet sormet kiskovat koristetta irti ilman tulosta. Hän päästää kirouksen.)

LORDI GORING
Esineen varastamisesta on se haitta, rouva Cheveley, että varas
ei milloinkaan tunne, kuinka ihmeellinen varastamansa esine on.
Ette saa tuota rannerengasta auki, ellette tiedä, missä nasta on.
Ja huomaan, ettette tiedä, missä nasta on. Se on perin vaikea keksiä.

ROUVA CHEVELEY Te raakalainen! Te pelkuri! (Yrittää jälleen avata säpistä rannerengasta, mutta epäonnistuu.)

LORDI GORING
Oi! Elkää käyttäkö suuria sanoja. Ne merkitsevät niin vähän.

ROUVA CHEVELEY
(Tarttuen jälleen äkillisen raivon vallassa rannerenkaaseen
tolkuttomasti äännähdellen. Sitten pysähtyy ja katsoo lordi Goringiin.)
Mitä aiotte tehdä?

LORDI GORING
Käyn soittamaan palvelijaani. Hän on erinomainen palvelija.
Saapuu aina hetkelleen soitettaessa. Kun hän tulee, käsken hänen
hakea poliisin.

ROUVA CHEVELEY
(Vavisten.) Poliisin. Mitä varten?

LORDI GORING Huomenna Berkshiret panevat teidät syytteeseen. Sitä varten tulee poliisi.

ROUVA CHEVELEY
(On nyt ruumiillisen kauhun vallassa. Hänen kasvonsa ovat vääntyneet.
Suunsa on vinossa. Naamio on pudonnut hänen kasvoiltaan.
Sillä hetkellä häntä on kamala katsella.) Elkää sitä tehkö. Olen
tekevä mitä ikinä tahdotte. Mitä ikinä maailmassa te haluatte.

LORDI GORING
Antakaa minulle Robert Chilternin kirje.

ROUVA CHEVELEY
Seis! Seis! Antakaa minulle ajattelun aikaa.

LORDI GORING
Antakaa minulle Robert Chilternin kirje!

ROUVA CHEVELEY
Minulla ei ole sitä mukanani. Annan sen teille huomenna.

LORDI GORING
Tiedätte, että valehtelette. Antakaa se heti. (Rouva Cheveley ottaa
kirjeen esiin ja ojentaa sen hänelle. On hirveän kalpea.)
Tämäkö se on?

ROUVA CHEVELEY
(Käheällä äänellä.) Niin.

LORDI GORING (Ottaa kirjeen, tutkii sitä, huokaa ja polttaa sen lampulla.) Niin hyvin puetuksi naiseksi, rouva Cheveley, on teillä hetkittäin ihastuttavan terve järki. Minä onnittelen teitä.

ROUVA CHEVELEY (Huomaa lady Chilternin kirjeen, jonka kuori juuri pistää esiin imupaperisalkun alta.) Olkaa hyvä, antakaa minulle vettä.

LORDI GORING Mielelläni. (Menee huoneen nurkkaan ja kaataa lasin vettä. Hänen ollessaan selin rouva Cheveleyhin, ottaa tämä salaa lady Chilternin kirjeen. Kun lordi Goring palaa lasin kanssa, niin hän kieltäytyy siitä eleellä.)

ROUVA CHEVELEY
Kiitän! Tahdotteko auttaa vaipan ylleni?

LORDI GORING
Mielelläni. (Panee vaipan hänen ylleen.)

ROUVA CHEVELEY
Kiitos! En koskaan enään yritä tehdä kiusaa Robert Chilternille.

LORDI GORING
Onneksi teillä ei ole tilaisuutta siihen, rouva Cheveley.

ROUVA CHEVELEY Niinpä kyllä, mutta vaikka minulla olisi tilaisuutta, en sitä tekisi. Päinvastoin tulen tekemään hänelle suuren palveluksen.

LORDI GORING
Se on suuremmoista kuulla. Se on parannus.

ROUVA CHEVELEY Niin on. En voi olla osoittamatta kunnian miehelle, niin arvokkaalle englantilaiselle kunnianmiehelle, että häntä häpeällisesti petetään ja niin — — —

LORDI GORING
Mitä nyt?

ROUVA CHEVELEY Paljastan, että jollakin tavoin Gertrud Chilternin sanat ja tunnustus ovat osuneet minun taskuuni.

LORDI GORING
Mitä tarkoitatte?

ROUVA CHEVELEY
(Katkeran ivallisella äänellä.) Tarkoitan, että lähetän Robert
Chilternille sen rakkauskirjeen, jonka hänen vaimonsa kirjoitti
tänä iltana.

LORDI GORING
Rakkauskirjeen?

ROUVA CHEVELEY
(Nauraen.) "Kaipaan teitä, luotan teihin, tulen luoksenne.
Gertrud."

LORDI GORING (Hypähtää kirjoituspöydän luo ja ottaa kirjekuoren huomaten sen tyhjäksi sekä pyörähtää ympäri.) Te kurja nainen, täytyykö teidän aina varastaa? Antakaa kirje minulle takaisin. Otan sen väkisten. Te ette poistu huoneestani, ennenkuin olen sen saanut. (Syöksee rouva Cheveleytä kohti, mutta tämä heti painaa sähkökelloa, joka on pöydällä. Kello pärisee räikeästi ja Phipps saapuu.)

ROUVA CHEVELEY (Hetken vaitiolon jälkeen.) Lordi Goring vain soitti, että saattaisitte minut ulos. Hyvää yötä, lordi Goring. (Menee ulos Phippsin saattamana. Kasvoillaan loistaa ivariemu. Silmänsä ovat iloiset. Hän näyttää nuortuneelta. Hänen viimeinen silmänluontinsa on kuin nopea nuoli. Lordi Goring puree huuliaan ja sytyttää savukkeen.)

VÄLIVERHO.

NELJÄS NÄYTÖS.

Näyttämö: Sama kuin toisessa näytöksessä. (Lordi Goring seisoo lieden edessä kädet taskuissa. Hän näyttää hyvin tuskaiselta.)

LORDI GORING
(Ottaen esiin taskukellonsa, silmää sitä ja painaa sähkökelloa.)
On kovin kiusallista. En voi löytää tässä huoneessa ketään, jota
voisi puhutella. Ja minulla on mielenkiintoisia tietoja kukkuramäärä.
Olen kuin viimeinen painos "Niitä näitä". (Palvelija lähestyy.)

JAMES
Sir Robert on ulkoasiain virastossa, herra lordi.

LORDI GORING
Eikö lady Chiltern ole vielä alhaalla?

JAMES Hänen armonsa ei ole vielä lähtenyt huoneestaan. Neiti Chiltern on juuri tullut ratsastamasta.

LORDI GORING
(Itsekseen.) Ah. Se on jotakin.

JAMES
Lordi Caversham on odottanut jonkun aikaa kirjastossa sir
Robertia. Sanoin hänelle, että teidän ylhäisyytenne on täällä.

LORDI GORING
Kiitos. Tahdotteko ystävällisesti sanoa hänelle, että olen mennyt.

JAMES
(Kumartaen.) Kyllä sanon, herra lordi. (Poistuu.)

LORDI GORING Todellakaan en halua tavata isääni kolmeen päivään. Se on liikaa jännitystä mille pojalle tahansa. Toivon herran tähden, että hän ei tulisi. Isien ei pitäisi olla nähtävissä eikä kuuluvissa. Se on ainoa oikea perhe-elämän edellytys. Äitien laita on toisin. Äidit ovat kultaisia. (Heittäytyy tuolille, ottaa esiin paperin alkaen sitä lukea.)

LORDI CAVERSHAM (Tulee.) Hyvä! Sir, mitä teet täällä? Tuhlaat aikaasi kuten tavallista, luulen?

LORDI GORING (Heittää pois paperin ja nousee.) Rakas isä, kun joku vastaa vierailuun, tapahtuu se siinä tarkoituksessa, että hän hukkaa toisten ihmisten aikaa, eikä omaansa.

LORDI CAVERSHAM
Oletko miettinyt, mitä puhuin sinulle eilen illalla.

LORDI GORING
En ole ajatellut mitään.

LORDI CAVERSHAM
Anna sanasi, että menet naimisiin.

LORDI GORING
(Miellyttävästi.) En vielä, mutta toivoakseni ennen puolipäivällistä.

LORDI CAVERSHAM (Terävästi.) Voit saada lykkäystä päivälliseen asti, jos se on sinulle mukavampaa.

LORDI GORING
Kiitän kauheasti, mutta mieluummin kihlaudun ennen puolipäivällistä.

LORDI CAVERSHAM
Hm! En koskaan tiedä, milloin sinä olet vakavissasi ja milloin et.

LORDI GORING
En minäkään tiedä, isä.

(Hetken vaitiolo.)

LORDI CAVERSHAM
Otaksun, että olet lukenut "The Times'ia" tänä aamuna.

LORDI GORING (Vilkkaasti.) "The Times'ia"? Tosiaankaan en. Luen vain "The Morning Post'ia". Ainoa, mitä tarvitsee tietää nykyaikaisesta elämästä, on se, missä herttuattaret ovat; kaikki muu on perin turmiollista.

LORDI CAVERSHAM
Sinä tarkoitat, ettet ole lukenut "The Timesin" johtavaa artikkelia
Robert Chilternin urasta?

LORDI GORING
Taivas varjelkoon! En. Mitä siinä sanotaan?

LORDI CAVERSHAM
Mitäpä siinä pitäisi sanoa, sir? Tietenkin kaikenlaista suosittelevaa.
Chilternin puhe viime yönä Argentinan kanavan suunnitelmasta oli
hienoimpia kaunopuheisuuden näytteitä, mitä koskaan on pidetty
Alahuoneessa sitten Canningin esiintymistä.

LORDI GORING
— Ah! En ole koskaan kuullut Canningista. En ole liioin halunnutkaan.
Ja — ja puolsiko Chiltern suunnitelmaa?

LORDI CAVERSHAM Puolsiko sitä, sir? Kuinka vähän häntä tunnet! Johan nyt, hän paljasti sen perusteellisesti sekä koko nykyaikaisen finanssipolitiikan järjestelmän. Tämä puhe on käännekohta hänen urallaan, kuten "The Times" painostaa. Sinun pitäisi lukea tuo artikkeli, sir. (Avaa "The Timesin".) "Sir Robert Chiltern … huomattavin nuorista valtiomiehistämme… Loistava kaunopuhuja… Tahraton ura… Hyvin tunnettu luonteen rehellisyydestä… Edustaa parhainta englantilaisessa julkisessa elämässä… Ylevä vastakohta ulkomaiden politikoitsijain niin yleiselle höllälle moraalille." Sellaista ei koskaan sinusta tulla sanomaan, sir.

LORDI GORING Vilpittömästi toivon, että ei, isä. Kuitenkin olen hyvilläni siitä, mitä te kerroitte Robertista, täydellisesti hyvilläni. Näkyy, että hänellä on rohkeutta.

LORDI CAVERSHAM
Hänellä on enemmän kuin rohkeutta, sir, hänellä on neroa.

LORDI GORING Ah! Minä pidän rohkeuden parempana. Se ei ole niin yleistä nykyään, kuin nerokkuus on.

LORDI CAVERSHAM
Toivon että menisit Parlamenttiin.

LORDI GORING
Rakas isä, vain ihmiset, jotka ovat hyvin hölmön näköisiä, menevät aina
Alahuoneeseen ja ainoastaan ihmiset, jotka ovat hölmöjä
niinikään menestyvät siellä.

LORDI CAVERSHAM
Miksi et yritä tehdä jotakin hyödyllistä elämässä?

LORDI GORING
Olen aivan liian nuori.

LORDI CAVERSHAM (Itsepäisesti.) Vihaan tuota nuoruudella teeskentelyä, sir. Se on suureksi osaksi liian yleistä nykyään.

LORDI GORING
Nuoruus ei ole teeskentelyä. Nuoruus on taidetta.

LORDI CAVERSHAM
Miksi et kosi tuota somaa neiti Chilterniä?

LORDI GORING
Olen hyvin hermostuneessa mielentilassa, etenkin tänä aamuna.

LORDI CAVERSHAM En otaksu olevan vähintäkään mahdollisuutta, että hän hyväksyisi sinut.

LORDI GORING
En tiedä, kuinka on vedonlyönnin laita nykyään.

LORDI CAVERSHAM
Jos hän ottaisi sinut, olisi hän hienoin hupsu Englannissa.

LORDI GORING Sellaisen juuri haluaisin naida. Läpeensä järkevä vaimo alentaisi minut täydelliseen idiotismin tilaan vähemmässä kuin kuudessa kuukaudessa.

LORDI CAVERSHAM
Sinä et ansaitse häntä, sir.

LORDI GORING Rakas isä, jos me miehet naisimme sellaisia naisia, joita ansaitsemme, niin olisi elämämme kovin kurjaa.

MABEL CHILTERN (Tulee.) Oi! Kuinka voitte, lordi Caversham! Toivon, että lady Caversham voi aivan hyvin.

LORDI CAVERSHAM
Lady Caversham voi kuten tavallisesti, kuten tavallisesti.

LORDI GORING
Hyvää päivää, neiti Mabel.

MABEL CHILTERN
(Ei ole huomaavinaan lordi Goringia, ja kääntyy erikoisesti lordi
Cavershamiin. ) Ja lady Cavershamin hatut … ovatko ne vihdoin
hyvässä voinnissa?

LORDI CAVERSHAM
Ne ovat vakavasti jälleen sairastuneet, ikävä sanoakseni.

LORDI GORING
Hyvää päivää, neiti Mabel!

MABEL CHILTERN
(Lordi Cavershamille.) Toivon ettei tarvittaisi leikkausta.

LORDI CAVERSHAM (Hymyillen hänen nenäkkyydelleen.) Jos niin olisi, täytyy meidän antaa lady Cavershamille nukutusainetta. Muussa tapauksessa hän ei koskaan suostuisi sallimaan, että höyheneenkään koskettaisiin.

LORDI GORING
(Lisääntyvällä korostuksella.) Hyvää päivää, neiti Mabel!

MABEL CHILTERN (Kääntyen ympäri, teeskennellen ihmettelyä.) Oi! Oletteko te täällä? Tietenkin ymmärrätte, että rikottuanne sopimuksen, en koskaan enää puhu kanssanne.

LORDI GORING Oi! Pyydän, elkää sanoko sellaista. Te olette Lontoossa ainoa henkilö, jonka todella haluan kuuntelevan puhettani.

MABEL CHILTERN Lordi Goring, en koskaan usko ainoaakaan sanaa, minkä te tai minä sanomme toisillemme.

LORDI CAVERSHAM Te olette aivan oikeassa, rakkaani, aivan oikeassa … ainakin mikäli se koskee häntä, minä tarkoitan.

MABEL CHILTERN Luuletteko, että te mahdollisesti voisitte saada poikanne käyttäytymään vähän enemmän sopivaisuuden mukaan? Aivan kun vaihteeksi.

LORDI CAVERSHAM Minun täytyy valittaa, neiti Chiltern, että minulla ei ole mitään vaikutusta poikaani. Toivon, että minulla olisi. Jos minulla sitä olisi, tiedän mitä panisin hänet tekemään.

MABEL CHILTERN Pelkään, että hän on noita kauhean heikkoja luonteita, jotka eivät ole vaikutuksille alttiita.

LORDI CAVERSHAM
Hän on hyvin sydämetön, hyvin sydämetön.

LORDI GORING
Minusta näyttää, että olen hieman haittana täällä.

MABEL CHILTERN Teidän sopii hyvin olla haittana ja tietää, mitä ihmiset teistä sanovat takanapäin.

LORDI GORING En vähääkään halua tietää, mitä ihmiset sanovat minusta selän takana. Se tekee minut aivan liian itserakkaaksi.

LORDI CAVERSHAM Tämän jälkeen, rakkaani, minun todella täytyy sanoa teille hyvästit.

MABEL CHILTERN
Oi! Toivon, ettette jätä minua yksinäni lordi Goringin kanssa.
Varsinkaan tällaisena varhaisena aamuhetkenä.

LORDI CAVERSHAM Pelkään etten voi ottaa häntä mukaani Downing-kadulle. Nyt ei ole pääministerin päivä, jolloin on yksityisten vastaanotto. (Pudistaa Mabel Chilternin kättä, ottaa hattunsa ja sauvansa sekä menee ulos; poistuessaan silmää vihaisesti lordi Goringiin.)

MABEL CHILTERN
(Ottaa ruusuja ja alkaa järjestämään niitä maljaan pöydällä.)
Ihmiset, jotka eivät pidä kiinni sopimuksestaan puistossa, ovat
kamalia.

LORDI GORING
Inhoittavia.

MABEL CHILTERN Olen iloinen, että myönnätte sen. Mutta soisin, ettette näyttäisi olevanne niin hyvillänne siitä.

LORDI GORING
En voi auttaa sitä. Näytän aina iloiselta, kun olen teidän seurassanne.

MABEL CHILTERN (Surullisesti.) Sitten luulen, että minun velvollisuuteni on jäädä seuraanne.

LORDI GORING
Tietenkin on.

MABEL CHILTERN No hyvä, minun velvollisuuteni on sellainen asia, jota en koskaan tee — periaatteen vuoksi. Se aina painaa minua. Niinpä pelkään, minun täytyy jättää teidät.

LORDI GORING Pyydän, elkää, neiti Mabel. Minulla on jotakin hyvin tärkeää sanottavaa teille.

MABEL CHILTERN
(Ihastuneesti.) Oi! Onko se kosinta?

LORDI GORING (Jonkin verran nolostuen.) Niinpä niin, kyllä, se on — minun täytyy sanoa, se on.

MABEL CHILTERN
(Näyttäen iloiselta.) Olen niin iloinen. Se on toinen tänään.

LORDI GORING (Loukkaantuneesti.) Toinen tänään? Kuka itserakas aasi on ollut kyllin tunkeileva uskaltaakseen kosia teitä ennenkuin minä olin tehnyt kosintani.

MABEL CHILTERN
Tommy Trafford tietysti. Tänään on yksi Tommyn kosimispäiviä.
Hän aina kosii tiistaina ja torstaina huvikauden aikana.

LORDI GORING
Ettehän vastannut myöntävästi, toivon?

MABEL CHILTERN Minä pidän sääntönä, etten koskaan vastaa myöntävästi Tommylle. Siitä syystä hän jatkaakin kosintaansa. Kuitenkin, kun te ette poikennut tänään aamupäivällä, olin vähällä suostua. Siitä olisi tullut oivallinen läksy sekä hänelle että teille, jos sen olisin tehnyt. Se olisi opettanut teille molemmille parempia tapoja.

LORDI GORING Oi, kiusallinen Tommy Trafford! Tommy on yksinkertainen, pikku aasi. Rakastan teitä.

MABEL CHILTERN
Tiedän sen. Ja mielestäni teidän olisi tullut ilmoittaa se aikaisemmin.
Olen varma, että olen antanut teille kosolta tilaisuuksia.

LORDI GORING
Mabel, olkaa vakava. Pyydän olkaa vakava.

MABEL CHILTERN Ah, se on asia, jonka mies aina sanoo tytölle ennenkuin hän on mennyt hänen kanssaan naimisiin. Hän ei sano sitä koskaan perästä päin.

LORDI GORING (Ottaen häntä kädestä.) Mabel, olen sanonut teille, että rakastan teitä. Ettekö voi hieman osoittaa minulle vastarakkautta?

MABEL CHILTERN Arthur, sinä yksinkertainen. Jos sinä tiedät mitään … jostakin mitä et … niin sinä tietäisit, että jumaloin sinua. Jokainen Lontoossa tietää sen paitsi sinä. Sehän on julkinen skandaali, millä tavoin sinua rakastan. Olen viimeisenä kuutena kuukautena käynyt ja kertonut koko seurapiirille, että jumaloin sinua. Ihmettelen, että keksitte jotakin minulle sanottavaa. Minulla ei ole mitään tahtoa. Ainakin olen niin onnellinen, että aivan varmasti en tunne itseäni.

LORDI GORING (Tempaa hänet syleilyynsä ja suutelee häntä. Seuraa lyhyt autuas hetki.) Rakas! Tiedätkös, pelkäsin kauheasti saavani rukkaset.

MABEL CHILTERN
(Katsoen häneen.) Mutta ethän ole vielä koskaan saanut rukkasia, ethän
Arthur? En voi kuvitella, että kukaan vastustaisi sinua.

LORDI GORING (Suudeltuaan häntä jälleen.) Tietenkään en ole tarpeeksi hyvä sinulle, Mabel.

MABEL CHILTERN (Painautuen likelle häntä.) Olen niin iloinen, kultani. Pelkäsin, että sinä olisit…

LORDI GORING
(Hiukan mietittyään.) Minä olen… olen vähän yli kolmekymmentä.

MABEL CHILTERN
Rakas! Sinä näytät viikkoja nuoremmalta.

LORDI GORING (Innostuneesti.) Kuinka herttaista, että niin sanot!… Ja vilpittömästi kerron sinulle, että olen kauhean ylimielinen.

MABEL CHILTERN Mutta niinhän minäkin olen, Arthur. Niinpä sovimme varmasti yhteen. Ja nyt minun on mentävä katsomaan Gertrudia.

LORDI GORING
Täytyykö sinun tosiaan? (Suutelee häntä.)

MABEL CHILTERN
Kyllä.

LORDI GORING
Sitten sano hänelle, että tahtoisin erikseen puhua hänen kanssaan.
Olen kaiken aamua odottanut täällä nähdäkseni joko häntä tai Robertia.

MABEL CHILTERN Tarkoitatko sanoa, ettet tullutkaan tänne erikoisesti minua tavaksesi?

LORDI GORING
(Riemuiten.) Ei, se oli neronleimaus.

MABEL CHILTERN
Ensimmäinen sinulla.

LORDI GORING
(Päättäväisesti.) Minun viimeiseni.

MABEL CHILTERN Se on hauskaa kuulla. Nyt elä hievahda. Olen takaisin viiden minuutin perästä. Eläkä lankea mihinkään kiusaukseen poissa ollessani.

LORDI GORING Rakas Mabel, kun sinä olet poissa, ei minulla ole ketään. Tulen hirveän riippuvaiseksi sinusta.

LADY CHILTERN
(Tulee.) Hyvää huomenta, rakas! Kuinka sievän näköinen olet!

MABEL CHILTERN
Kuinka kalpealta sinä näytätkään, Gertrud! Se pukee sinua.

LADY CHILTERN
Hyvää huomenta, lordi Goring.

LORDI GORING
(Kumartaen.) Hyvää huomenta, lady Chiltern.

MABEL CHILTERN (Erikseen lordi Goringille.) Olen kasvihuoneella toisen palmupuun alla vasemmalta.

LORDI GORING
Toisen vasemmalta?

MABEL CHILTERN
(Näyttäen veitikkamaisen kummastuneelta.) Niin, tavanmukainen palmupuu.
(Heittää hänelle lady Chilternin huomaamatta lentosuukkosen ja menee
ulos.)

LORDI GORING
Lady Chiltern, minulla on erittäin paljon hyviä uutisia teille
kerrottavana. Rouva Cheveley luovutti minulle eilen illalla
Robertin kirjeen ja minä poltin sen. Robert on turvassa.

LADY CHILTERN (Vaipuen sohvalle.) Turvassa! Olen siitä niin iloinen. Miten hyvä ystävä olette hänelle … meille.

LORDI GORING
Nyt on vain yksi henkilö, jonka voi sanoa olevan vaarassa.

LADY CHILTERN
Kuka se on?

LORDI GORING
(Istuen hänen viereensä.) Te itse.

LADY CHILTERN
Minä! Vaarassa? Mitä tarkoitatte?

LORDI GORING Vaarassa on liian suuri sana. Sitä sanaa ei minun olisi pitänyt käyttää. Mutta myönnän, että minulla on kerrottavana teille jotakin, joka tuottaa teille mielipahaa ja joka minua kauheasti surettaa. Eilen illalla kirjoititte minulle hyvin kauniin, naisellisen kirjeen, kysyen apuani. Te kirjoititte minulle kuten vanhalle ystävälle, eräälle miehenne vanhimmista ystävistä. Rouva Cheveley varasti tuon kirjeen huoneestani.

LADY CHILTERN Jospa niinkin, mitä se häntä hyödyttää? Miksi hän ei voisi sitä pitää.

LORDI GORING
(Nousten.) Lady Chiltern, tahdon olla aivan avomielinen teille.
Rouva Cheveley on keksinyt erikoisen tulkinnan tuon kirjeen
suhteen ja aikoo lähettää sen miehellenne.

LADY CHILTERN Mutta minkä selityksen hän sen johdosta voisi sepittää?… Oi, ei sellaista, ei sellaista! Jos minä surussa ja toivoen apuanne, luottaen teihin ilmoitin tulevani luoksenne — että neuvoisitte minua … tukisitte minua. Oi, onko niinkin katalia naisia kuin tuo…? Ja hän aikoo lähettää sen miehelleni? Kertokaa minulle, mitä tapahtui. Kertokaa miten tuo kaikki tapahtui.

LORDI GORING Rouva Cheveley oli pujahtanut kirjastoni viereiseen huoneeseen tietämättäni. Luulin että henkilö, joka odotti tuossa huoneessa minun tapaamistani, olitte te itse. Robert tuli odottamatta. Tuoli tai jokin muu kaatui siinä huoneessa. Hän ryntäsi sisään ja kohtasi rouva Cheveleyn. Oli hirveä kohtaus välillämme. Minä yhä luulin, että siellä olitte te. Robert läksi vihoissaan. Ja loppu kaikesta oli, että rouva Cheveley sai haltuunsa kirjeenne — — hän sen varasti, milloin ja miten, en tiedä.

LADY CHILTERN
Mitä oli kello, kun tuo tapahtui?

LORDI GORING Kello puoli yksitoista. Ja nyt ehdotan, että me kerromme heti koko asian Robertille.

LADY CHILTERN (Katsoen häneen pelästyksellä, joka kuvastaa kauhua.) Te haluatte minun kertovan Robertille, että rouva, jota te odotitte, ei ollut rouva Cheveley, vaan minä itse. Ja että luulitte minun olevan piiloutuneena kotinne huoneeseen kello puoli yksitoista yöllä. Tahdotteko, että kertoisin hänelle sellaista?

LORDI GORING
Ajattelen, että olisi parempi, jos hän saisi tietää täyden toden.

LADY CHILTERN
(Nousten.) Oi, en saata, en saata!

LORDI GORING
Saanko minä sen tehdä.

LADY CHILTERN
Ei.

LORDI GORING
(Surullisesti.) Olette väärässä, lady Chiltern.

LADY CHILTERN Ei. Tuo kirje on siepattava pois. Siinä kaikki. Mutta kuinka voin sen tehdä. Kirjeitä tulee hänelle joka hetki päivässä. Hänen sihteerinsä avaavat ne ja antavat hänelle. En uskalla pyytää palvelijoita tuomaan minulle hänen kirjeitään. Se olisi sopimatonta. Oi! Miksi ette sano minulle, mitä tehdä.

LORDI GORING Pyydän, olkaa levollinen, lady Chiltern ja vastatkaa kysymyksiin, jotka teen teille. Sanoitte, että hänen sihteerinsä avaavat hänen kirjeensä.

LADY CHILTERN
Niin kyllä.

LORDI GORING
Kuka on hänen luonaan tänään? Onko herra Trafford?

LADY CHILTERN
Ei. Herra Montford, luulen mä.

LORDI GORING
Voitteko luottaa häneen?

LADY CHILTERN
(Epätoivon ilmeellä.) Oi! Kuinka voin tietää?

LORDI GORING
Tekisikö hän, mitä pyydätte, tekisikö?

LADY CHILTERN
Luulen niin.

LORDI GORING Kirjeenne oli kirjoitettu vaaleanpunaiselle paperille. Hän saattaisi tuntea sen lukematta, saattaisiko? Väristä ehkä?

LADY CHILTERN
Otaksun niin.

LORDI GORING
Onko hän talossa nyt?

LADY CHILTERN
On.

LORDI GORING Sitten tahdon itse mennä häntä tapaamaan ja kertoa, että erityinen kirje, kirjoitettu vaaleanpunaiselle paperille on tulossa Robertille tänään ja ettei hänen tule sitä millään muotoa saada. (Menee ovelle ja avaa sen.) Oi! Robert on rapuissa tulossa, tuo kirje kädessään. Hän on jo sen saanut.

LADY CHILTERN (Tuskan huudolla.) Oi! Olette pelastanut hänen henkensä, mitä olette minulle tehnyt?

SIR ROBERT CHILTERN (Lähestyy. Hänellä on kädessään kirje, jota lukee. Hän tulee vaimoaan vastaan huomaamatta lordi Goringin läsnäoloa.) "Kaipaan teitä. Luotan teihin. Tulen luoksenne. Gertrud." Oi! Rakkaani! Onko tämä totta? Sinä todellakin luotat minuun ja kaipaat minua. Jos on sillälailla, niin on minun asiani tulla sinun luoksesi eikä sinun asiasi kirjoittaa tulostasi minun luokseni. Tämä sinun kirjeesi, Gertrud, saattaa minut tuntemaan, että ei mikään, mitä maailma mahtaneekin tehdä, voi vahingoittaa minua nyt. Kaipaatko minua, Gertrud? (Lordi Goring, jota Robert Chiltern ei huomaa, tekee anovan merkin lady Chilternille, että tämä sopeutuisi tilanteeseen ja hyväksyisi sir Robertin erehdyksen.)

LADY CHILTERN
Kaipaan.

SIR ROBERT CHILTERN
Luotatko sinä minuun?

LADY CHILTERN
Luotan.

SIR ROBERT CHILTERN
Ah. Miksi et sinä lisännyt, että sinä rakastat minua?

LADY CHILTERN (Ottaen häntä kädestä.) Koska rakastin sinua. (Lordi Goring menee kasvihuoneeseen.)

SIR ROBERT CHILTERN (Suutelee häntä.) Gertrud, sinä et tiedä, mitä tunnen. Kun Montford ojensi minulle kirjeen pöydän yli — hän oli sen avannut erehdyksessä luullakseni, silmäämättä kirjekuoren käsialaa — ja minä luin sen, oi! En välittänyt, mikä häpeä tai rangaistus odottaisi minua, ajattelin vain, että sinä vielä rakastat minua.

LADY CHILTERN
Sinua ei odota mikään onnettomuus, mikään julkinen häpeä.
Rouva Cheveley on luovuttanut lordi Goringille hallussaan olleen
asiapaperin, ja tämä on sen hävittänyt.

SIR ROBERT CHILTERN
Oletko siitä varma, Gertrud?

LADY CHILTERN
Kyllä, lordi Goring kertoi sen juuri minulle.

SIR ROBERT CHILTERN
Sitten olen turvassa! Oi! Miten ihmeellinen asia on olla turvassa.
Kaksi päivää olen ollut kauhun vallassa. Nyt olen suojattu.
Kuinka Arthur hävitti kirjeeni? Kerro minulle!

LADY CHILTERN
Hän poltti sen.

SIR ROBERT CHILTERN
Toivon, että olisin nähnyt tuon nuoruuden syntini palavan poroksi.
Kuinka moni mies nykyajan elämässä soisi näkevänsä menneisyytensä
palavan valkoiseksi poroksi silmäinsä edessä. Onko Arthur yhä täällä?

LADY CHILTERN
Kyllä, hän on kasvihuoneessa.

SIR ROBERT CHILTERN Olen nyt niin iloinen, että pidin tuon puheen viime yönä Alahuoneessa, niin iloinen. Tein sen ajatellen, että julkinen häväistys voisi olla tuloksena. Mutta niin ei käynytkään.

LADY CHILTERN
Julkinen kunnioitus on ollut seurauksena.

SIR ROBERT CHILTERN Niin luulen. Pelkään sitä melkein. Vaikka olenkin turvattu ilmitulolta, vaikka kaikki yritykset minua vastaan ovat tuhoutuneet, niin luulen Gertrud, luulen että minun pitäisi vetäytyä pois julkisesta elämästä. (Katsoo tuskaisesti vaimoaan.)

LADY CHILTERN (Innolla.) Oi, kyllä, Robert, sinun tulisi tehdä se. Sinun velvollisuutesi on tehdä se.

SIR ROBERT CHILTERN
Se on suuri luovutus.

LADY CHILTERN
Ei, se on suuri voitto.

SIR ROBERT CHILTERN (Kävelee edestakaisin huolestuneen näköisenä. Tulee sitten vaimonsa luo ja kietoo käsivartensa tämän hartioiden ympäri.) Ja sinä tulisit onnelliseksi eläen jossakin yksinäsi kanssani, ulkomailla kenties, eli maalla kaukana Lontoosta, syrjässä julkisesta elämästä? Etkö tuntisi mitään kaipausta?

LADY CHILTERN
Oi, en mitään Robert.

SIR ROBERT CHILTERN (Surullisesti.) Entä kunnianhimosi minun puolestani? Sinulla oli tapana olla kunnianhimoinen vuokseni.

LADY CHILTERN Oi! Kunnianhimoni! Minulla ei ole nyt mitään muuta kuin toivo, että me kaksi rakastaisimme toisiamme. Juuri kunnianhimosi johti sinut harhaan. Elkäämme puhuko kunnianhimosta. (Lordi Goring palaa kasvihuoneesta näyttäen itsekseen hyvin iloiselta ja on puvussaan kokonaan uusia buttonhole, jonka joku on tehnyt hänelle.)

SIR ROBERT CHILTERN
(Mennen häntä vastaan.) Arthur, minun tulee kiittää sinua siitä,
mitä olet tehnyt puolestani. En tiedä, miten voin sen palkita.
(Pudistaa hänen kättään.)

LORDI GORING Rakas veikko, tahdon sen heti sanoa. Tällä hetkellä … tavallisen palmupuun alla … tarkoitan kasvihuoneessa.

MASON
(Tulee.) Lordi Caversham.

LORDI GORING
Tuo ihailtava isäni tosiaan pitää tapana tulla saapuville vääränä
hetkenä. Hän on siinä hyvin sydämetön, hyvin sydämetön kerrassaan.
(Lordi Caversham tulee. Mason poistuu.)

LORDI CAVERSHAM
Hyvää päivää, lady Chiltern! Onnittelen teitä mitä lämpimimmin,
Chiltern, loistavasta puheestanne eilen illalla. Erosin juuri
pääministeristä ja te saatte vapaana olevan paikan ministeristössä.

SIR ROBERT CHILTERN
(Ilon ja riemun ilme katseessaan.) Paikan ministeristössä?

LORDI CAVERSHAM
Niin, tässä on pääministerin kirje. (Ojentaa kirjeen.)

SIR ROBERT CHILTERN
(Ottaa kirjeen ja lukee sitä.) Paikka ministeristössä!

LORDI CAVERSHAM Varmasti, ja te hyvin sen myös ansaitsette. Te olette tuonut nykyiseen valtiolliseen elämään sitä, mitä me niin paljon tarvitsemme — ylevän luonteen, korkean moraalisen sävyn, yleviä periaatteita. (Lordi Goringille.) Tuota kaikkea ei ole sinulla, sir, eikä tule koskaan olemaan.

LORDI GORING En pidä periaatteista, isä. Minusta ovat ennakkoluulot parempia. (Sir Robert Chiltern on suostumaisillaan pääministerin tarjoukseen, kun huomaa vaimonsa katsovan häneen kirkkain, vilpittömin silmin. Silloin hän käsittää, että suostuminen on mahdotonta.)

SIR ROBERT CHILTERN En voi suostua tähän tarjoukseen, lordi Caversham. Olen päättänyt evätä sen.

LORDI CAVERSHAM
Evätä sen, sir!

SIR ROBERT CHILTERN
Aikomukseni on heti erota julkisesta elämästä.

LORDI CAVERSHAM (Tuskitellen.) Evätä paikka ministeristössä ja väistyä pois julkisesta elämästä? En ole kuullut sellaista kirottua moskaa koko elämäni aikana. Pyydän teiltä anteeksi, lady Chiltern. Chiltern, pyydän anteeksi. (Lordi Goringille.) Elä virnistä tuolla tavoin, sir.

LORDI GORING
En, isä.

LORDI CAVERSHAM Lady Chiltern, olette järkevä nainen, Lontoon järkevin nainen, järkevin nainen, mitä tunnen. Tahdotteko olla ystävällinen ja estää miehenne tekemästä sellaista … puhumasta sellaista… Tahdotteko olla ystävällinen ja tehdä sen, lady Chiltern?

LADY CHILTERN Mielestäni mieheni päätös on oikea, lordi Caversham. Hyväksyn sen.

LORDI CAVERSHAM
Te hyväksytte sen? Voi taivas!

LADY CHILTERN (Ottaen miestään kädestä.) Minä ihailen häntä siitä. Ihailen häntä suunnattomasti siitä. En ole koskaan ennen ihaillut häntä niin paljon. Hän on hienompi kuin mitä koskaan hänestä ajattelin. (Sir Robert Chilternille.) Menethän kirjoittamaan kirjeesi pääministerille, menethän? Elä epäröi sen suhteen, Robert.

SIR ROBERT CHILTERN
(Katkeralla sävyllä.) Luulen, että on parasta kirjoittaa se heti.
Sellaista uhria ei voi uudistaa. Pyydän anteeksi lordi Caversham,
että poistun hetkiseksi.

LADY CHILTERN
Tulenhan kanssasi, Robert, vai kuinka?

SIR ROBERT CHILTERN
Tule vain, Gertrud.

(Lady Chiltern menee hänen kerallaan.)

LORDI CAVERSHAM Mitä on tapahtunut tässä perheessä? Jotain on täällä hullusti, äsh. (Tarttuen otsaansa.) Heikkopäisyyttä! Perinnöllisyyttä, luulen. Ja vielä molemmat. Vaimo niinkuin mieskin. Hyvin surullista. Hyvin surullista todellakin! Eikä ole mikään vanha perhe. En voi sitä ymmärtää.

LORDI GORING
Ei se ole heikkopäisyyttä, isä, vakuutan teille.

LORDI CAVERSHAM
Mitä se sitten on, sir?

LORDI GORING (Hetken arveltuaan.) Niinpä niin, se on sitä, mitä meidän päivinämme kutsutaan korkeaksi moraalin asteeksi, isä. Siinä kaikki.

LORDI CAVERSHAM Vihaan noita uusia äsken keksittyjä nimityksiä. Samanlaista tapasimme me viisikymmentä vuotta sitten kutsua heikkopäisyydeksi. En viivy tässä talossa kauvemmin.

LORDI GORING (Ottaen häntä käsivarresta.) Oi! Tulkaahan juuri tänne hetkeksi, isä. Kolmas palmupuu vasemmalla, tavallinen palmupuu.

LORDI CAVERSHAM
Mitä, sir?

LORDI GORING Suokaa anteeksi, isä. Minä unohdin. Kasvihuoneessa isä — kasvihuoneessa on joku, joka haluaa puhella kanssanne.

LORDI CAVERSHAM
Mistä, sir?

LORDI GORING
Minusta, isä.

LORDI CAVERSHAM
(Virnistäen.) Siitä aiheesta ei paljoakaan kaunopuheisuutta synny.

LORDI GORING Ei, isä, mutta tuo lady on minun kaltaiseni. Hän ei muutoinkaan suuresti välitä kaunopuheisuudesta. Se on hänen mielestään liikanaista melua. (Lordi Caversham menee kasvihuoneeseen. Lady Chiltern tulee.)

LORDI GORING
Lady Chiltern miksi pelaatte rouva Cheveleyn korteilla?

LADY CHILTERN
(Hämmästyen.) En teitä ymmärrä.

LORDI GORING Rouva Cheveley teki yrityksen tuhotakseen miehenne joko poistamalla hänet julkisuudesta tahi pakoittamalla hänet valitsemaan häpeällisen kannan. Viimemainitusta murhenäytelmästä te hänet pelastitte. Edellämainittuun häntä nyt johdatte. Miksi tekisitte hänelle sen vääryyden, jota rouva Cheveleyn ei onnistunut, vaikka yritti?

LADY CHILTERN
Lordi Goring.

LORDI GORING (Kooten voimansa suureen ponnistukseen näytellen keikarin takana piilevää filosofia.) Lady Chiltern, sallikaa minun. Kirjoititte minulle eilen illalla kirjeen, jossa sanoitte luottavanne minuun ja toivovanne apuani. Nyt on hetki, jolloin todella tarvitsette apuani, nyt on aika, jolloin teidän tulee luottaa minuun, luottaa minun neuvooni ja arvosteluuni. Te rakastatte Robertia. Ette halua surmata hänen rakkauttaan teihin. Millainen asema tulee hänellä olemaan, jos te riistätte häneltä hänen kunnianhimonsa hedelmät, jos te otatte hänet suuren valtiollisen uran loistosta, jos te suljette julkisen elämän ovet hänen edestään, jos te tuomitsette hänet karille ajautuneen hedelmättömyyteen, hänet, joka oli luotu voittokulkuun ja menestykseen. Naiset eivät ole tarkoitetut tuomitsemaan meitä, vaan antamaan anteeksi silloin kun tarvitsemme anteeksiantamusta. Anteeksianto, eikä rangaistus, on heidän tehtävänsä. Minkätähden kurittaisitte häntä vitsalla rikoksen vuoksi, joka on tehty nuoruudessa ennenkuin hän tunsi teitä, ennenkuin hän tunsi itseään? Miehen elämällä on suurempi merkitys kuin naisen. Sillä on laajemmat saavutukset, avarampi liikunta-ala ja suuremmat kiihottimet. Naisen elämä pyörii tunteiden kehässä. Miehen elämä liikkuu älyn piirissä. Elkää tehkö sellaista hirveätä erehdystä, lady Chiltern. Nainen, joka kykenee pysyttämään miehen rakkauden ja osoittaa hänelle vastarakkautta, on tehnyt kaiken, mitä maailma naiselta toivoo tai mitä sen pitäisi toivoa.

LADY CHILTERN (Hämmentyneenä ja epäröiden.) Mutta miehenihän itse tahtoo vetäytyä pois julkisuudesta. Hän tuntee, että se on hänen velvollisuutensa. Hän juuri ensimäiseksi niin sanoi.

LORDI GORING Ennenkuin Robert menettäisi teidän rakkautenne, tekisi hän mitä tahansa, katkaisisi koko uransa, kuten hän nyt on tekemäisillään. Hän on tekemäisillään teidän vuoksenne kauhean uhrauksen. Noudattakaa neuvoani, lady Chiltern ja elkää hyväksykö niin suurta uhrausta. Jos niin teette, saatte elämässänne sen katkerasti katua. Me miehet ja naiset emme ole luodut hyväksymään sellaisia uhrauksia toinen toiseltamme. Me emme ole niiden arvoiset. Sitäpaitsi Robertia on kyllin rangaistu.

LADY CHILTERN
Meitä molempia on rangaistu. Asetin hänet liian korkealle.

LORDI GORING (Syvä tunne äänessään.) Elkää siitä syystä asettako häntä liian matalalle. Jos hän on pudonnut alttariltaan, elkää sysätkö häntä liejuun. Uraltaan suistuminen olisi Robertille samaa kuin häpeän lieju. Valta on hänen intohimonsa. Hän menettäisi kaiken, myös kyvyn rakastaa teitä. Miehenne elämä on tällä hetkellä käsissänne, miehenne rakkaus on käsissänne. Elkää turmelko häneltä molempia.

SIR ROBERT CHILTERN
(Tulee.) Gertrud, tässä on kirjeeni luonnos. Luenko sen sinulle?

LADY CHILTERN
Anna katson sitä. (Sir Robert Chiltern ojentaa hänelle kirjeen.
Hän lukee sen ja sitten intohimoisin ilmein repii sen.)

SIR ROBERT CHILTERN
Mitä teet?

LADY CHILTERN Miehen elämällä on suurempi merkitys kuin naisen. Sillä on laajemmat saavutukset, avarampi liikunta-ala, suuremmat kiihottimet. Meidän elämämme pyörii tunteiden kehässä. Miehen elämä liikkuu älyn alueella. Olen juuri tämän oppinut ja paljon muuta sen ohella lordi Goringilta. Ja minä en tahdo turmella sinulta elämääsi enkä nähdä, että sinä sen turmelisit uhraten minun vuokseni — tarpeettomasti uhraten.

SIR ROBERT CHILTERN
Gertrud! Gertrud!

LADY CHILTERN
Te voitte hairahtua. Miehet helposti hairahtuvat. Ja minä
annan anteeksi. Tällä tavoin nainen auttaa maailman menoa.
Näen sen nyt.

SIR ROBERT CHILTERN
(Suuren liikutuksen valtaamana syleilee häntä.) Vaimoni! Vaimoni!
(Lordi Goringille.) Arthur, näyttää siltä, että minä aina joudun
sinulle kiitollisuuden velkaan.

LORDI GORING Oi, ei rakas Robert. Olet kiitollisuuden velassa lady Chilternille, et minulle!

SIR ROBERT CHILTERN Olen sinulle paljosta kiitollisuuden velassa. Ja nyt kerro, mitä olit minulta kysymäisilläsi juuri kun lordi Caversham tuli sisään.

LORDI GORING Robert, olet siskosi holhooja, ja toivon suostumustasi siihen, että menen hänen kanssaan avioliittoon. Siinä kaikki.

LADY CHILTERN Oi, olen niin iloinen! Olen niin iloinen! (Pudistaa lordi Goringin kättä.)

LORDI GORING
Kiitän teitä lady Chiltern.

SIR ROBERT CHILTERN
(Hämmästyneen näköisenä.) Sisareni sinun vaimoksesi?

LORDI GORING
Aivan niin.

SIR ROBERT CHILTERN (Puhuen vakuuttavan lujasti.) Arthur, olen hyvin pahoillani, mutta se ei voi tulla kysymykseen. Minun on ajateltava Mabelin tulevaista onnea. Enkä usko, että hänen onnensa olisi turvattu sinun käsissäsi. En voi suostua hänen uhraamiseensa.

LORDI GORING
Uhraamiseen?

SIR ROBERT CHILTERN Niin, täydelliseen uhraamiseen. Rakkaudeton avioliitto on hirveä. Mutta eräs seikka on pahempi kuin kokonaan rakkaudeton avioliitto. Avioliitto, jossa on rakkautta mutta vain toisen puolelta, uskollisuutta, mutta vain toisen puolelta, antautumusta mutta vain toisen puolelta ja jossa toinen noista kahdesta sydämestä varmasti tulee murtumaan.

LORDI GORING Mutta minä rakastan Mabelia. Ei kenelläkään toisella naisella ole sijaa minun elämässäni.

LADY CHILTERN Robert, jos he rakastavat toinen toistaan, miksi he eivät menisi naimisiin.

SIR ROBERT CHILTERN Arthur ei voi hankkia Mabelille sitä rakkautta, minkä tämä ansaitsee.

LORDI GORING
Mikä syy sinulla on noin sanoa?

SIR ROBERT CHILTERN (Hetken vaitiolon perästä.) Vaaditko sinä todella, että minä sen sanon sinulle.

LORDI GORING
Tietysti vaadin.

SIR ROBERT CHILTERN Kuten haluat. Kun olin luonasi eilen illalla, tapasin rouva Cheveleyn piilottautuneena huoneissasi. Oli kello kymmenen ja yhdentoista välillä yöllä. En tahdo sanoa mitään enempää. Sinun suhteesi rouva Cheveleyhin — kuten eilen illalla sanoin — ei vähääkään liikuta minua. Hänen harjoittamansa lumous sinuun näkyy uusiintuneen. Puhuit minulle eilen illalla hänestä kuten puhtaasta ja tahrattomasta naisesta, jota arvostat ja kunnioitat. Olkoon niin. Mutta minä en voi luovuttaa sisareni elämää sinun käsiisi. Tekisin siinä väärin. Se olisi oikeudetonta, kunniattoman oikeudetonta häntä kohtaan.

LORDI GORING
Minulla ei ole mitään enempää sanottavaa.

LADY CHILTERN Robert, ei se ollut rouva Cheveley, jota lordi Goring odotti eilen illalla.

SIR ROBERT CHILTERN
Ei rouva Cheveley! Kuka se sitten oli?

LORDI GORING
Lady Chiltern.

LADY CHILTERN Se oli oma vaimosi. Robert, eilen iltapäivällä sanoi lordi Goring minulle, että jos milloin tahansa minulla olisi murhe, niin voisin tulla hänen luokseen apua saamaan, koska hän on meidän vanhin ja parhain ystävämme. Myöhemmin, tuon kamalan kohtauksen jälkeen tässä huoneessa kirjoitin hänelle, sanoen, että luotan häneen, että tarvitsen häntä ja että olin tulossa hänen luokseen apua ja neuvoa saamaan. (Sir Robert Chiltern ottaa kirjeen taskustaan.) Aivan niin, tuon kirjeen. Kuitenkaan en mennyt lordi Goringin luo. Tunsin, että apu voi vain lähteä meistä itsestämme. Ylpeys sai minut näin ajattelemaan. Rouva Cheveley meni. Hän varasti kirjeeni ja lähetti sen nimettömänä sinulle tänä aamuna, että luulisit… Oi, Robert, en voi sanoa, mitä hän toivoi sinun luulevan…

SIR ROBERT CHILTERN Mitä! Olenko pudonnut niin alas sinun silmissäsi, että arvelit minun hetkeäkään voivan epäillä sinun hyvyyttäsi. Gertrud, Gertrud, sinä olet minulle kaikkien hyväin asiain mielikuva, eikä koskaan voi synti sinua koskettaa. Arthur, voit mennä Mabelin luokse ja toivon teille parhainta onnea. Oi, pysähdy hetkeksi. Tämän kirjeen alussa ei ole mitään nimeä. Tuo loistava rouva Cheveley ei näytä sitä hoksanneen. Siinä tulisi olla nimi.

LADY CHILTERN
Anna kirjoitan sinun nimesi. Sinuun luotan ja sinua tarvitsen.
Sinua enkä ketään muuta.

LORDI GORING Niin, tosiaankin lady Chiltern, luulen, että saisin takaisin oman kirjeeni!

LADY CHILTERN (Hymyillen.) Ei, te saatte Mabelin. (Ottaa kirjeen ja kirjoittaa siihen miehensä nimen.)

LORDI GORING
Hyvä on, toivon että Mabel ei ole muuttanut mieltään. On lähes
kaksikymmentä minuuttia siitä kun hänet viimeksi näin. (Mabel
Chiltern ja lordi Caversham lähestyvät.)

MABEL CHILTERN Lordi Goring, mielestäni isäsi seura on elähdyttävämpää kuin sinun. Tulevaisuudessa puhun ainoastaan lordi Cavershamille ja aina tuon tunnetun palmupuun alla.

LORDI GORING
Rakkaani. (Suutelee häntä.)

LORDI CAVERSHAM (Aikalailla nolostuneena.) Mitä tuo tarkoittaa, sir? Ethän tarkoittane sanoa, että tämä viehättävä, viisas nuori lady on ollut niin hupsu ja suostunut sinuun.

LORDI GORING Tietenkin, isä! Ja Chiltern on ollut viisas kylläkin myöntyäkseen ottamaan paikan ministeristössä.

LORDI CAVERSHAM Olen hyvin iloinen kuullessani tätä Chiltern … onnittelen teitä, sir. Jollei maa joudu radikaalien tai veijarien haltuun, saamme teistä kerta vielä pääministerin… (Mason tulee.)

MASON
Aamiainen on katettu, arvoisa lady. (Poistuu.)

MABEL CHILTERN
Jäättehän aamiaiselle, lordi Caversham, ettekö jääkin?

LORDI CAVERSHAM Mielihyvin, ja sen perästä saatan Chilternin Downing-kadulle. Teillä on edessänne suuri tulevaisuus. Toivoisin, että voisin sanoa samaa sinusta, sir! (Lordi Goringiin päin.) Mutta sinun urasi tulee olemaan kokonaan kotoinen.

LORDI GORING
Niin, isä, minä pidän kotielämää parempana.

LORDI CAVERSHAM Ja jos et ole tälle nuorelle ladylle ihanneaviomies, niin myyn sinut shillingin hinnasta.

MABEL CHILTERN Ihanneaviomies! Oi! Enpä luule, että minä siitä pitäisin. Se kuulostaa joltakin, mitä tavataan tulevassa maailmassa.

LORDI CAVERSHAM
Minkälaiseksi toivotte hänen sitten tulevan?

MABEL CHILTERN Hän saa tulla millaiseksi haluaa. Ainoa, mitä toivon, on, että minä tulisin hänelle — — tulisin — oi, kelpo vaimoksi hänelle.

LORDI CAVERSHAM Annan sanani, että tuossa on melko paljon tervettä järkeä, lady Chiltern. (Kaikki poistuvat paitsi Robert Chiltern. Hän vaipuu tuolille ajatuksiinsa syventyneenä. Hetken ajan kuluttua lady Chiltern palaa häntä hakemaan.)

LADY CHILTERN
(Kallistuneena tuolin selkänojaa vastaan.) Tuletko Robert?

SIR ROBERT CHILTERN (Ottaen häntä kädestä.) Gertrud, rakastatko minua tai onko se pelkkää sääliä?

LADY CHILTERN (Suutelee häntä.) Rakastan, Robert. Rakastan ja ainoastaan rakastan. Meille molemmille alkaa uusi elämä.

VÄLIVERHO.